Справа № 200/9732/20-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 р. Справа№200/9732/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (, 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати висновок експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 22517/82-20 від 22.09.2020 року;

- зобов`язати відповідача повторно вирішити питання про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Олександрівської ОТГ (колишньої Петрівської Другої сільської ради Олександрівського району), кадастровий номер :01:002:0388, з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що підставою відмови у погоджені проекту землеустрою стала відсутність відповідного рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Позивач з цим не погоджується та зазначає, що необхідне рішення він отримав від Олександрівської райдержадміністрації. За час підготовки документів та судових процесів спірна ділянка перейшла з комунальної у державну власність, але зміна форми власності не є підставою відмови у погодженні проекту землеустрою.

Також позивач надав додаткові пояснення, в яких повідомив, що за аналогічних умов на підставі того ж розпорядження Олександрівської райдержадміністрації органами Держгеокадастру йому погоджувались проекти землеустрою (висновок ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 01.11.2019 року № 17400/82-19, висновок ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області від 11.09.2019 року № 10157/82-19, висновок ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області від 06.11.2019 року № 9435/82-19, висновок ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області від 18.12.2019 року № 17284/82-19).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.10.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 06.11.2020 року позивачу продовжено строк для усунення недоліків у зв`язку не повним виконанням ухвали суду.

Ухвалою суду від 16.11.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що позивачу не погоджено проект землеустрою, оскільки він не відповідає земельному законодавству у зв`язку з не усуненням зауважень, зазначених у висновку від 20.03.2020 року. Даний висновок є чинним та не оскаржений.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Розпорядженням голови Олександрівської районної державної адміністрації від 13.09.2011 року № 302 ОСОБА_1 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства загальною площею 119,38 га, розташованих за межами населених пунктів Петровської Другої сільської ради в довгострокову оренду строком на 50 років.

Розпорядженням голови Олександрівської районної державної адміністрації від 27.01.2012 року № 34 внесені зміни до вищевказаного розпорядження в частині загальної площі земельної ділянки, на яку ОСОБА_1 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою 195,58 га.

22.01.2016 року Відділ Держгеокадастру в Олександрівському районі Донецької області надав висновок №25-03/13 щодо погодження проекту землеустрою ОСОБА_1 на земельну ділянку державної власності площею 35,5568 га для ведення фермерського господарства (пасовища), кадастровий номер :01:002:0388. Висновок дійсний протягом трьох років.

20.03.2020 року висновком № 3472/82-20 ГУ Держгеокадастру у Черкаській області відмовило в погоджені проекту землеустрою по цій же земельній ділянці, зазначивши, що проект не відповідає земельному законодавству. Зауваження земельна ділянка, що відводиться на сьогодні перебуває у комунальній власності, проте в проекті землеустрою відсутнє відповідне рішення щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою ст. 122 Земельного кодексу України; порушення вимог ст. 134 Земельного кодексу України щодо обов`язковості продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах). Пропозиції відсутні.

22.09.2020 року ГУ Держгеокадастру у Одеській області у висновку № 22517/08-20 відмовило в погоджені проекту землеустрою по цій же земельній ділянці, зазначивши, що проект не відповідає земельному законодавству. Зауваження - не усунене зауваження експерта ОСОБА_2 від 20.03.2020 року № 3472/82-20.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Статтею 122 Земельного кодексу України (станом на вересень 2011 року) було визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання.

Дійсно рішенням Олександрівської селищної ради від 27.06.2019 року № 7/19-523 прийняті із державної власності у комунальну власність Олександрівської селищної об`єднаної територіальної громади земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 13629,6280.

Проте позивач отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо земель сільськогосподарського призначення шляхом звернення до райдержадміністрації, в повноваження якої входило вирішення цього питання, тобто діяв у відповідності до чинного на момент вчинення дії закону.

В статті 123 Земельного кодексу України визначено, що умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору.

Згідно частини 2 статті 22 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858 (яка була додана Законом № 497 від 02.06.2015 року) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виготовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :01:002:0388) та отримав на нього позитивний висновок органу Держгеокадастру 22.01.2016 року.

За приписами статті 186-1 Земельного кодексу України (в редакції Закону № 5395-VI від 02.10.2012 року) проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно частини 6 цієї статті підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Стаття 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-7/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) роз`яснює, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В даному випадку порушений як принцип правової визначеності, який покликаний забезпечити стабільне правове становище суб`єкту, так і законні очікування позивача. ОСОБА_1 , виконавши всі необхідні на час звернення за отриманням дозволу дії у відповідності до приписів чинного законодавства, мала законні сподівання, що за вказаних умов органом держгеокадастру буде погоджений відповідний проект. На думку суду відповідач неправомірно застосував ретроспективну дію Порядку № 165 в новій редакції до фактів, які відбулися до його прийняття.

Суд вважає безпідставним посилання на невідповідність документів позивача статті 122 Земельного кодексу, оскільки органи держгеокадастру неправомірно застосували ретроспективну дію закону.

Стосовно порушення, на думку відповідача, статті 134 Земельного кодексу України суд зазначає наступне.

Дана норма на час отримання позивачем дозволу на розробку проекту землеустрою та до набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Земельного кодексу України» від 18.02.2016 року № 1012 діяла в наступній редакції:

1. Земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

2. Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі:

- передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва (абзац 16).

Законом № 1012 були внесені зміни до Земельного кодексу України, зокрема, абзац 16 даної норми був викладений наступним чином:

- передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Отже з набранням чинності даним законом (з 03.04.2016 року) земельні ділянки для ведення фермерського господарства стали об`єктами земельних торгів.

Разом з цим, пункт 2 Прикінцевих та перехідних положень цього закону визначає, що фізичні та юридичні особи, які до дня набрання чинності цим Законом одержали в установленому порядку дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність або користування земельних ділянок державної та комунальної власності, мають право на отримання таких земельних ділянок без проведення земельних торгів у випадках, визначених положеннями частини другої статті 134 Земельного кодексу України, що виключаються цим Законом.

Отже особа, яка отримала у встановленому порядку дозвіл на розробку проекту землеустрою до 03.04.2016 року, має право на отримання земельної ділянки без проведення земельних торгів.

Суд звертає увагу, що оцінка даним спірним питанням неодноразово надавалась судами різних юрисдикцій.

Так, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09.11.2016 року у справі № 805/3441/16-а задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області та визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, яка викладена в листі від 06 червня 2016 року №Т-1813/0-1439/6-16 Про розгляд проекту землеустрою, у передачі в оренду земельної ділянки (кадастровий номер :01:002:0388).

Зокрема суд в даній постанові визначив: «відмова у передачі в оренду земельної ділянки з підстав наведених у вказаному листі (включення до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги) є протиправною, оскільки порушує встановлене Законом України від 18 лютого 2016 року №1012-VIII Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів право позивача на отримання земельної ділянки без проведення земельних торгів».

Тобто судом вже надавалась оцінка рішенню органів Держгеокадастру відмовити у передачі в оренду цієї ж земельної ділянки, щодо якої приймалось рішення в даній справі, та доводи відповідача були визнані безпідставними.

Також рішенням 21 грудня 2017 року Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21.12.2017 року у справі № 233/3927/17 скасований наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 29 січня 2016 року № 23-СГ в частині включення до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, земельних ділянок кадастровий номер :01:002:0388; кадастровий номер :01:002:0405; кадастровий номер :01:002:0407; кадастровий номер :01:002:0408; кадастровий номер :01:002:0409; кадастровий номер :01:002:0410, розташованих за межами населених пунктів Петрівської Другої сільської ради Олександрівського району Донецької області. Дане рішення набрало законної сили 17.04.2018 року на підставі постанови Апеляційного суду Донецької області.

Також рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 10.12.2018 року у справі № 233/2189/18 визнані недійсними земельні торги з продажу прав оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з кадастровими номерами :01:002:0405, :01:002:0408, :01:002:0410, :01:002:0409, :01:002:0407, :01:002:0388, організатором яких було Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, а виконавцем Товарна біржа «Мегаполіс»,що відбулися 25 листопада 2016 року у м.Краматорську Донецької області. Визнані недійсними договори оренди земельних ділянок,укладених 25 листопада 2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агромакспром» про оренду земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:002:0405, :01:002:0408, :01:002:0410, :01:002:0409, :01:002:0407, :01:002:0388. Рішення набрало законної сили 22.05.2019 року.

За приписами частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Стосовно доводів відповідача, що висновком від 20.03.2020 року позивачу не погоджено проект землеустрою і цей висновок є діючим, суд зазначає наступне.

Частина 8 статті 186-1 Земельного кодексу України визначає, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Як вбачається з висновку № 3472/82-20 ГУ Держгеокадастру у Черкаській області він містить зауваження до проекту позивача, проте строків усунення недоліків він не визначає. Крім того суд вважає, що відповідач не мав підстав спиратися на висновок, прийнятий всупереч нормам діючого законодавства та судових рішень.

Отже, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, а також обставини, встановлені вищенаведеними судовими рішеннями, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо скасування висновку експерта ГУ Держгеокадастру в Одеській області № 22517/82-20 від 22.09.2020 року.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача повторно вирішити питання про погодження проекту землеустрою.

За приписами ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначає повноваження суду при вирішенні справи.

Згідно пунктів 2, 4 частини 2 цієї статті у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частина 3 даної статті визначає, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини 4 у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

В даному випадку єдиним правомірним рішенням органу держгеокадастру є погодження позивачу проекту землеустрою, оскільки ОСОБА_1 вчинила для цього всі необхідні дії, зауваження експерту визнані судом протиправними, а статтею 186-1 Земельного кодексу визначена заборона відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин. Також зважаючи на численні судові справи, які пов`язані з намаганням позивача захистити свої права на отримання спірної земельної ділянки, суд вважає необхідним для повного ефективного захисту прав позивача вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача погодити проект землеустрою.

Суд наголошує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230,241,0245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (, 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати висновок експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 22517/82-20 від 22.09.2020 року.

Зобов`язати Головного управління Держгеокадастру в Одеській області погодити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Олександрівської ОТГ (колишньої Петрівської Другої сільської ради Олександрівського району), кадастровий номер :01:002:0388.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (, 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1681 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Бабаш