Справа № 540/1300/20
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/1300/20
Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Дата і місце ухвалення 10.07.2020р., м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря: Андрушкевич М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Союз" на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Союз" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Союз" звернулось до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з позовом, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.12.2020 року про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки та штрафних санкцій на загальну суму 64634,71 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2020 року про нарахування штрафних санкцій в сумі 170, 00 грн.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року у задоволенні позову ТОВ "Союз" відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Союз" подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на неправильне застосування до спірних правовідносин норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи.

Апелянт вважає, що оскаржувані податкові повідомлення рішення прийнятті контролюючим органом передчасно, без дотримання строку наданого платнику податків на оскарження висновків акту перевірки в адміністративному порядку. Вважає, що неподання податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є підставою для проведення камеральної невиїзної перевірки, водночас у даному випадку контролюючий орган провів документальну позапланову перевірку. Стверджує, що належні йому нежитлові приміщення зруйновані, а отже не оподатковується податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки. Зауважив, що суд першої інстанції помилково ототожнює припинення права власності з припиненням існування нерухомого майна. Вважає, що вказані об`єкти нерухомого майна є колишніми приміщеннями навчального закладу, які згідно пп. «і» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки. Також вважає, що положення ст. 52-8 Закону України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантів у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)» стосується строків, а не термінів оскарження рішень контролюючих органів, а отже подана товариством скарга у зв`язку з невчасним її розглядом, вважаться задоволеною автоматично.

Зважаючи на зазначене апелянт вважає, що оскаржувані рішення прийняті обґрунтовано та правомірно, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу податковий орган зазначив, що суд першої інстанції вірно встановив усі обставини справи та надав їм належну правову оцінку, у зв`язку з чим просив залишити судове рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що основним видом діяльності ТОВ "Союз" згідно КВЕД (41.20) є будівництво житлових і нежитлових будівель.

Згідно Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, ТОВ є власником нежитлових приміщень загальною площею 4 957,60 км. м, які розташовані за адресою м. Херсон, вул. Робоча, буд.123.

12.09.2019 р. ТОВ "Союз" отримало запит Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому податковий орган просив повідомити підстави, з яких Товариство не звітує до контролюючого органу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, а також не сплачує податки до місцевого бюджету м. Херсон.

Листом від 11.10.2019 р. Товариство відмовило податковому органу у наданні відповіді на такий запит, посилаючись на невідповідність останнього вимогам п. 73.3 ст. 73 ПК України.

10.01.2020 р. фахівцями Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, на підставі наказу від 30.10.2019 року №307, відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 та пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, п. 79.1, п. 79.2 ст.79 ПК України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Союз" з питань повноти обчислення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке розташоване на території м. Херсона, за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року.

27.01.2020 року на адресу ТОВ "Союз" надійшов акт перевірки від 11.01.2020 року №194/21-22-51-04-10-03/31369115, згідно висновків якого, за Товариством встановлені наступні порушення податкового законодавства: в порушення вимог п.26.1 ст.266 та пп. 266.7.5 п.266.7 ст. 266 ПК України позивачем не задекларовано та не сплачено податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єктом оподаткування, які знаходяться на території м. Херсона, за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 в сумі 51707, 77 грн.; в порушення вимог пп. 266.7.5 п.266.7 ст.266 ПК України позивачем не подано до контролюючого органу податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік.

Не погодившись з такими висновками, 28.01.2020 р. позивач направив до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі заперечення до акту перевірки, за результатами розгляду яких, рішенням від 07.02.2020 року контролюючий орган залишив їх без задоволення.

18.02.2020 року ТОВ звернулось до Державної податкової служби України із скаргою на рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 07.02.2020 року, за результатами розгляду якої, рішенням від 23.03.2020 року контролюючий орган відмовив у її задоволенні.

21.02.2020 р. ТОВ "Союз" отримано податкові повідомлення-рішення від 12.02.2020 року №, яким платнику податків нараховано до сплати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 64 634,71 грн., та № про застосування штрафу на суму 170 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржував податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку, за результатами якого скарга залишена без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.

На думку позивача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, що стало підставою його звернення до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що належне позивачу нерухоме майно належить до об`єктів, що обкладається податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а отже товариство мало звітувати та сплачувати до місцевого бюджету відповідний податок за 2019 року. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що перевірка проведена та оскаржувані податкові повідомлення рішення прийнятті у відповідності до вимог чинного законодавства, а отже підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Що стосується доводів апелянта про незаконність проведеної контролюючим органом документальної позапланової перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом п. 75.1.1. ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість(даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Документальною ж перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Як вбачається з акту перевірки від 11.01.2020 року №194/21-22-51-04-10-03/31369115, останню призначено податковим органом з питань повноти обчислення ТОВ "Союз" податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке розташоване на території м. Херсона, за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року.

Враховуючи положення п.75.1.2 ПК України, колегія суддів вважає, що питання, які перевірялись під час перевірки стосуються своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати позивачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які за предметом дослідження належать до документальної перевірки, а не камеральної, як вважає позивач.

Крім того, з акту перевірки вбачається, що підставою для призначення оскаржуваної перевірки контролюючий орган, в тому числі, зазначив пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України, згідно якого документальна позапланова перевірка здійснюється, також у випадку не подання платником податків в установлений законом строк податкової декларації, якщо її подання передбачено законом.

Отже, у даному випадку, проведення податковим органом документальної позапланової невиїзної перевірки зумовлено саме питаннями, які підлягають дослідженню під час проведення такої перевірки.

На переконання судової колегії, призначаючи документальну позапланову перевірку, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі діяло у відповідності до положень ПК України.

З приводу належних позивачу нежитлових приміщень, як об`єктів, що оподатковуються податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, судова колегія виходить з наступного.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначений ст. 266 ПК України.

Згідно пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1, 266.3.2, 266.3.3 ст. 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Враховуючи, що у 2019 році ТОВ "Союз" було власником нежилих приміщень загальною площею 4 957,60 км. м., які розташовані у м. Херсон, вул. Робоча, буд.123, колегія суддів вважає, що належна позивачу нерухомість є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, отже у перевіряємий період Товариство мало звітувати про нього та сплачувати відповідний податок.

Колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта, що належна йому нерухомість є колишніми приміщеннями навчального закладу, а отже не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, враховуючи наступне.

Так, пп. «і» пп. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів незалежно від форми власності та джерел фінансування, що використовуються для надання освітніх послуг.

З огляду на те, що у 2019 році належні ТОВ "Союз" нежитлові приміщення не мали статусу будівель дошкільних, або загальноосвітніх навчальних закладів, які використовувались для надання освітніх послуг, судова колегія вважає, що такі нежитлові приміщення є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

З приводу наданих апелянтом доказів у підтвердження руйнування (відсутності) вказаних вище об`єктів нерухомості у 2019 році, зокрема копії повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, а також фото матеріалів, судова колегія зазначає, що надана позивачем декларація зареєстрована Управлінням з питань архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради лише 18.09.2019 року, а надані фотоматеріали взагалі не містять дату їх створення.

При цьому, сам факт реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт свідчить лише про виникнення у заявника права на здійснення певних будівельних робіт. Однак, жодним чином не підтверджує факту виконання таких робіт чи завершення їх виконання, в даному випадку будівельних робіт по демонтування будівель та споруд.

З огляду на зазначене, твердження позивача про те, що спірне нерухоме майно у 2019 році вже не існувало, тобто було відсутнє, як об`єкт оподаткування, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Щодо висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №69 від 09.11.2020 року, судова колегія зазначає, що останній також не може розцінюватись, як належний доказ у підтвердження факту відсутності (руйнування) належних позивачу приміщень на земельній ділянці кадастровий №:01:001:2449, оскільки останній ґрунтується на даних зібраних експертом в день огляду такої земельної ділянки, а саме 04.11.2020 року.

Відносно посилань апелянта на порушення податковим органом строків прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, судова колегія зазначає, що згідно п.86.8. ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Враховуючи, що направлені платником податку на адресу податкового органу заперечення до акту перевірки були розглянуті Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 07.02.2020 року, а 08 та 09.02.2020 року є вихідними днями, судова колегія вважає, що доводи апелянта про порушення податковим органом строків прийняття оскаржуваних податкових-рішень є безпідставними.

Також, судова колегія вважає безпідставним позицію апелянта, з приводу того, що направлення платником податків на адресу ДПС України скарги на рішення податкового органу нижчого рівня зупиняє строки прийняття податкових повідомлень-рішень до моменту її вирішення, оскільки податкове законодавство України не передбачає такої можливості, а положення п. 56.15 ст. 56 ПК України зупиняє лише строк виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податкових повідомленнях рішеннях, а не термін їх прийняття, як вважає апелянт.

Крім цього, судова колегія вважає необхідним зазначити, що 02.04.2020 року набрав чинності Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)».

Згідно з пунктом 52-8 Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ тимчасово на період до 31 травня 2020 року зупинено перебіг строків, встановлених ст.56 ПК України (в частині процедури адміністративного оскарження), щодо скарг платників податків, що надійшли до 31 травня 2020 року та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 ПК України.

За наведених вище обставин, судова колегія погоджується із судом першої інстанції, що рішення за результатами розгляду скарги від 07.05.2020 №15557/6/99-00-08-05-06-06 прийнято ДПС України з дотриманням передбачених ПК України строків.

Враховуючи викладене у сукупності колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у Миколаївській області висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції від 25.05.2020р. колегія суддів не вбачає.

На підставі ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Союз" залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук