Справа № 826/4364/13-а
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

16 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 826/4364/13-а

провадження № К/9901/32542/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Єзерова А.А.,

перевіривши касаційну скаргу Національного банку України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.02.2015 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі № 826/4364/13-а за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Національного банку України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про скасування рішення та постанов, визнання неправомірною бездіяльності та стягнення матеріальної шкоди,

у с т а н о в и в:

До Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах надійшла касаційна скарга Національного банку України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.02.2015 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі № 826/4364/13-а.

За правилом частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Розглядаючи питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд бере до уваги таке.

Частини перша, третя статті 55 КАС України встановлюють, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, відповідно до якого розділ XV «Перехідні положення» Конституції України було доповнено пунктом 11, який передбачає, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року (абзац перший цього пункту). Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюватиметься з 1 січня 2020 року (абзац другий названого пункту).

Водночас Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18.12.2019 № 390-IX розширені випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що «юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені», а також визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: «відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту)».

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, потрібно, щоб у відповідному законі, положенні, статуті чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без статусу юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Під час вивчення матеріалів касаційної скарги Національного банку України Верховний Суд встановив, що касаційна скарга підписана представником заявника - старшим юрисконсультом відділу правового забезпечення банківського нагляду та ринків капіталів Юридичного департаменту Національного банку України Залевським В.О., який діє на підставі довіреності від 04.08.2020 № 18-0011/39524.

Суд касаційної інстанції зазначає, що означена справа не належить до категорії справ незначної складності, які допускають здійснення представництва на підставі довіреностей.

Своєю чергою у Єдиному реєстрі адвокатів України немає відомостей про те, що Залевський В.О. має статус адвоката й до касаційної скарги такий документ не був долучений.

Отже, заявник не надав суду доказів щодо належного уповноваження Залевського В.О. на вчинення будь-яких процесуальних дій від імені Національного банку України у значенні статті 55 КАС України.

Пункт 1 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлює, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема, якщо касаційна скарга не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати.

Беручи до уваги те, що Верховному Суду не були надані документи, які б належно підтверджували наявність у Залевського В.О. статусу адвоката або особи, що діє відповідно до статуту, положення чи іншого акта, на підставі якого вона здійснює представництво юридичної особи у порядку її самопредставництва, касаційну скаргу належить повернути особі, яка її подала.

Керуючись положеннями статті 248 та приписами пункту 1 частини п`ятої 332 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в:

1. Касаційну скаргу Національного банку України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.02.2015 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі № 826/4364/13-а повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає заявникові реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не оскаржується.

Суддя А.А. Єзеров