Справа № 440/5112/19
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/5112/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

24 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просить суд визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження розміру його пенсії до сплати і зобов`язати відповідача виплатити нараховану пенсію з 01.03.2018 без обмеження її максимальним розміром з урахуванням вже виплачених сум.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за вислугу років як працівник льотного складу. Починаючи з березня 2018 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача та обмежено її максимальним розміром, визначеним частиною третьою статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05 лютого 2020 року відповідач надав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та як працівник льотного складу отримує пенсію за вислугу років. Позивачу з 01 березня 2018 року та в подальшому здійснено нарахування та виплату пенсії з урахуванням максимального розміру пенсії, визначеного частиною третьою статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач є пенсіонером, який перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за вислугу років як працівник льотного складу.

Позивачу здійснено перерахунок пенсії за вислугу років (в межах спірних правовідносин), в результаті якого розмір такої пенсії склав: з 01 березня 2018 року - 14784,85 грн.

У той же час виплата пенсії здійснювалась позивачу з урахуванням максимального розміру пенсії, встановленого частиною третьою статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме: з 01 березня 2018 року - 13730,00 грн., з 01 липня 2018 року - 14350,00 грн., з 01 грудня 2018 року - 14784,85 грн.

Вважаючи дії відповідача щодо виплати пенсії в обмеженому розмірі протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі Закон № 1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 51 Закону № 1788-XII передбачено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до пункту "а" частини першої статті 54 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 418 від 21 липня 1992 року (далі - Порядок № 418), пенсії за вислугу років відповідно до статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення") і цього Порядку призначаються працівникам льотно-випробного складу, безпосередньо зайнятим у льотних випробуваннях (дослідженнях) дослідної та серійної авіаційної, аерокосмічної, повітроплавальної і парашутно-десантної техніки, незалежно від відомчої належності підприємства, організації, де вони працюють. Пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу встановлюються незалежно від віку при вислузі на посадах, які дають право на таку пенсію, у чоловіків не менше 25 років, у жінок не менше 20 років.

Підпунктом "а" пункту 3 вказаного Порядку встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають льотний склад, який безпосередньо виконує дослідні польоти на штатних робочих місцях літальних апаратів і парашутно-десантної техніки; льотчики (пілоти)-випробувачі, штурмани-випробувачі, бортінженери-випробувачі, бортмеханіки-випробувачі, бортелектрики-випробувачі, бортрадисти-випробувачі, бортоператори-випробувачі, парашутисти-випробувачі, провідні інженери з льотних випробувань або експериментальних робіт.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 418 пенсії працівникам льотно-випробного складу при вислузі у чоловіків 25 років і у жінок 20 років призначаються в розмірі 55 процентів заробітку і за кожний рік вислуги у чоловіків понад 25 років і у жінок понад 20 років - по 1 проценту /працівникам, зазначеним у пункті "а" пункту 6 цього Порядку, - 3 проценти/ заробітку. Розмір пенсії, обчислений відповідно до зазначених норм, не може перевищувати 75 процентів заробітку. Крім того, працівникам льотно-випробного складу до пенсії за вислугу років нараховуються надбавки та підвищення, передбачені статтями 21 і 77 Закону.

Згідно з підпунктом "в" пункту 7 Порядку № 418 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 09 серпня 2005 року, чинної на час здійснення перерахунку пенсії позивачу) у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Зі змісту заяв по суті судом встановлено, що спір між сторонами щодо підстав та дат здійснення перерахунків пенсії позивача, а також щодо розмірів пенсії, визначених внаслідок перерахунків, відсутній. Між сторонами виник спір щодо розмірів виплаченої позивачу пенсії з 01 березня 2018 року.

01 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI від 08 липня 2011 року (далі - Закон №3668-VI).

Частиною першою статті 2 Закону № 3668-VI було передбачено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Вказаним законом внесено зміни до низки інших законів, зокрема частину третю статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" викладено в такій редакції: "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлюється законодавством незалежно від дати призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання). Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Отже, наведені норми стосуються виплати пенсій, призначених до 01 жовтня 2011 року, розмір яких перевищував встановлений цим Законом максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, поки розмір відповідної пенсії відповідатиме встановленому максимальному розміру пенсії.

А відтак, вказані норми не звужують зміст набутих прав пенсіонерів, у яких розмір призначеної пенсії був меншим за встановлений максимальний розмір станом на дату набрання чинності Законом № 3668-VI - 01 жовтня 2011 року, та перевищив максимальний розмір вже після здійснення перерахунку пенсії.

На момент набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" призначена позивачу пенсія не перевищувала максимальний розмір пенсії, встановлений цим Законом, та перевищила визначений законом максимальний розмір пенсії лише після її перерахунку.

В контексті наведеного суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, чинній на час здійснення перерахунку пенсії позивачу) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Наведена норма закону є чинною, неконституційною не визнавалась, а тому підлягає обов`язковому застосуванню органом Пенсійного фонду України.

Отже, розмір перерахованої відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" № 2246-VIII від 07 грудня 2017 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2018 року становить - 1373 гривень, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" № 2629-VIII від 23 листопада 2018 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 294-IХ від 14 листопада 2019 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень.

Враховуючи викладене, максимальний розмір пенсії позивача не повинен перевищувати:

з 01 січня 2018 року - 13730,00 грн., з 01 липня - 14350,00 грн., з 01 грудня - 14970,00 грн.;

з 01 січня 2019 року - 14970,00 грн., з 01 липня 2019 року - 15640,00 грн.;

з 01 січня 2020 року - 16380,00 грн., з 01 липня - 17120,00 грн., з 01 грудня - 17690,00 грн.

Таким чином, здійснюючи позивачу з 01 січня 2018 року виплату пенсії, обмежену 10 прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, відповідач діяв відповідно до частини третьої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тобто правомірно.

Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 24 червня 2020 року в адміністративній справі № 580/234/19.

Отже, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 243-245, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Б. Головко