Справа № 400/3779/19
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/3779/19

Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н.В.
Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Миколаїв
Повний текст судового рішення складений 21.01..2020р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

судців Градовського Ю.М., Яковлева О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2019р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2002р. по 04.12.2008р.; зобов`язання провести нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2002р. по 04.12.2008р., з урахуванням базового місяця - 21.06.2002р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 21.06.2002р. по 04.12.2008р. йому протиправно не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за вищезазначений період з підстав відсутності фінансових ресурсів на відповідні роки.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.01.2020р. відмовлено у задоволенні позову, оскільки за період з 21.06.2002р. по 04.12.2008р. відповідачем нарахована та виплачена ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення в сумі 7211,30грн.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що в період з 23.07.2002р. по 04.12.2008р. ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

Так, 23.07.2002р. ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , у званні лейтенант, призначений на посаду начальника обслуги (індикаторних пристроїв) відділення радіолокаційної розвідки командного пункту. /а.с.11/

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2008р. №254 ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 04.12.2008р. /а.с.15/

23.09.2019р. позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2002р. по 03.12.2008р. /а. с. 10/

Листом військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2019р. №350/174/308/1009/ПС повідомлено ОСОБА_1 про те, що за вказаний період грошове забезпечення та індексація грошового забезпечення нараховувались та виплачувались згідно керівних документів. Однак, підтверджень щодо невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2002р. по 03.12.2008р. немає, оскільки відповідно до бюджетної звітності за ним не рахується кредиторської заборгованості. /а. с. 16-17/

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2002р. по 04.12.2008р., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011 -XII (надалі - Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно ч.3 вищезазначеної статті грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. №1282-ХГІ. (надалі - Закон №1282-ХІІ)

Статтею 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону №1282- XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Частинами 1-2 ст.5 Закону №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (ч.6 ст.5 Закону №1282-Х1І).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. № 1078. (надалі Порядок №1078)

Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003р. №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз.8 п.4 Порядку №1078).

Згідно з п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013р. у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Отже, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Дана правова позиція викладена у відповідності до постанови Верховного Суду від 19.07.2019р. у справі №240/4911/18; від 07.08.2019р. у справі №825/694/17.

Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Суд першої інстанції прийшов до висновку щодо безпідставності позовних вимог, оскільки згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2019р. №419, ОСОБА_1 за період з 21.06.2002р. по 04.12.2008р. було здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення в сумі 7211,30грн. /а.с.24/

Разом з тим, апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги вищезазначену довідку яка не відповідає дійсним обставинам нарахування та виплати йому індексації, оскільки згідно архівних довідок Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/11671 від 31.07.2019р. та Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №Н-793/950 від 04.07.2019р. за період з серпня 2002р. по грудень 2003р. та січня 2004р. по листопад 2008р. до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 індексація не входила.

Таким чином, спірним є саме питання здійснення військовою частиною НОМЕР_1 нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 21.06.2002р. по 04.12.2008р. індексації грошового забезпечення.

Згідно Положення про галузевий державний архів Міністерства оборони України, затвердженого спільним наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України та Міністерства оборони України №11-б/110 від 01.04.1997р. (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), архів є державною архівною установою Міністерства оборони України, утримується на правах управління Генерального штабу Збройних Сил України і забезпечує постійне зберігання документів Національного архівного фонду, що утворюються в процесі розбудови і діяльності Збройних Сил України.

Пунктом 4 вищезазначеного положення архів приймає на зберігання документи, напрацьовані у результаті діяльності: а) центрального апарату Міністерства оборони України; б) органів управління усіх рівнів; в) військових частин, навчальних закладів, підприємств, установ і організацій Міністерства оборони України; г) військових комісаріатів (надалі - військові частини і установи).

Аналогічні норми передбачені п.п.1,8 Положення про галузевий державний архів Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 24.06.2020р. № 2180/5/221 (чинного на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції).

Наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України №41 від 20.07.1998р. (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено Перелік типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, що додається.

Зокрема, вищезазначеним наказом передбачалося, що особові рахунки робітників та службовців зберігаються 75 років, а розрахункові (розрахунково-платіжні) відомості (табуляграми) на видання заробітної плати, гонорарів, матеріальної допомоги та інших виплат -3 роки (за відсутністю особових рахунків 75 років).

Листом Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 10.03.2020р. №179/1/3608 роз`яснено, що на державне зберігання до архіву передаються такі фінансові документи з відомостями про нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям (заробітної плати працівникам), у тому числі індексації грошового забезпечення (заробітної плати), передбаченої законодавством: картки особових рахунків на виплату грошового забезпечення військовослужбовців (термін зберігання - 75 років); накопичувальних карток обліку заробітної плати працівників (термін зберігання - 75 років); роздавальні, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення, заробітної плати працівникам (термін зберігання - 75 років).

Крім того, повідомлено, що відповідно до вимог ст.ст. 12.26 Переліку документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України та Збройних Сил України, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 28.08.2019 року № 474 (зі змінами) у разі наявності та одночасного ведення у військовій частині (установі) карток особових рахунків на виплату грошового забезпечення військовослужбовців, накопичувальних карток обліку заробітної плати працівників (далі - Картки), роздавальних, розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення, заробітної плати працівникам (далі - Відомості), то на державне зберігання до архіву передаються Картки, а Відомості зберігаються 3 роки та знищуються встановленим порядком, за умови завершення (проведення) аудиту фінансово-господарської діяльності.

Отже, картка особового рахунку ОСОБА_1 повинна була передаватися військовою частиною НОМЕР_1 до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України для зберігання, а у разі її відсутності, передачі до архіву підлягали розрахункові (розрахунково-платіжні) відомості (табуляграми) на видання заробітної плати.

Як вбачається з довідок Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/11671 від 31.07.2019р. та Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №Н-793/950 від 04.07.2019р. вони виготовлені на підставі архівних довідок А2183, а саме роздавальних відомостей на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , а тому вони є належними доказами нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу.

Так згідно довідок ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , у званні лейтенант, призначений на посаду начальника обслуги (індикаторних пристроїв) відділення радіолокаційної розвідки командного пункту з 23.07.2002р.

Разом з тим, згідно вищезазначених архівних довідок за період з серпня 2002р. по грудень 2003р. та січня 2004р. по листопад 2008р. до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 не входила індексація, а тому обґрунтованими є позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо проведення нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 23.07.2002р. по 04.12.2008р. та зобов`язання провести нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 23.07.2002р. по 04.12.2008р.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на довідку військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2019р. №419 про відсутність підстав нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення, оскільки вона складена без врахування первинних документів щодо нарахування грошового забезпечення позивачу (роздавальних, розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення), а тому не може бути належним доказом у справі.

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо проведення ОСОБА_1 нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 23.07.2002р. по 04.12.2008р.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2002р. по 04.12.2008р.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.