Справа № 140/11880/20
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/11880/20 пров. № А/857/13712/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гудима Л.Я.,

за участі секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Луцьксервіс» на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року про закриття провадження (головуючого судді Денисюка Р.С. ухвалену у відкритому судовому засіданні в м. Луцьк о 16 год. 03 хв. повний текст ухвали складено 20.10.2020) у справі № 140/11880/20 за позовом Приватного підприємства «Луцьксервіс» до Державного реєстратора Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області Олімпіюка Сергія Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Луцьксервіс» 12.08.2020 звернулося в суд з позовом до Державного реєстратора Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області Олімпіюка Сергія Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №51797645 від 27.03.2020 прийняте відповідачем та зобов`язати відповідача внести запис про скасування державної реєстрації прав ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - побутове приміщення з автоваговою (реєстраційний номер 231) за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року закрито провадження у справі.

Не погодившись з ухвалою суду Приватне підприємство «Луцьксервіс» подало апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що вона постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду для продовження розгляду. Вказує, що суд першої інстанції не правильно застосував норми процесуального права до спірних правовідносин, оскільки даний спір підлягає розгляду за нормами адміністративного судочинства.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач та третя особа не подали, а відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача Лавренюк Б.О. апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник третьої особи ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечила просила в задоволенні такої відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Відповідач не прибув до суду, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, а відповідно до статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 24.07.2015 ПП «Луцьксервіс» набуло у приватну власність земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1524, площею 0,2956 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки (у формі аукціону), укладеного із Любешівською селищною радою та цього ж дня відбулась державна реєстрація права власності за позивачем, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (аркуші справи 10-12 зворот).

21.10.2019 за заявою ПП «Луцьксервіс» було внесено відомості до ЄРДР за номером №0000236 пpo вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 KK України (самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці) (аркуш справи 13).

07.11.2019 ПП «Луцьксервіс» звернулось дo Господарського суду Волинської області із позовною зaявoю про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Рішенням Господарського суду Волинської області від 26.02.2020 пo справі №903/882/19 за пoзoвoм ПП «Луцьксервіс» до ОСОБА_1 було задоволено позовні вимоги: усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_1 власними або залученими силами/коштами знести всі збудовані об`єкти нерухомого майна в межах вказаної земельної ділянки та паркан, влаштований пo периметру земельної ділянки ПП «Луцьксервіс» (аркуші справи 14-28).

27.03.2020 державним реєстратором Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області Олімпіюком С.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо об`єкта нерухомого майна: побутового приміщення з автоваговою, за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (аркуш справи 186).

Позивач вважаючи прийняте рішення відповідача протиправним звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Закриваючи провадження у адміністративній справі суд першої інстанції виходив з того, що дана справа має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно частини 3 статті 19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Згідно частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №685/1346/15-а.

Як установлено судом, предметом у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №51797645 від 27.03.2020 прийнятого Державним реєстратором Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області Олімпіюка Сергія Володимировича та зобов`язання Державного реєстратора Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області Олімпіюка Сергія Володимировича внести запис про скасування державної реєстрації прав ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - побутове приміщення з автоваговою (реєстраційний номер 231) за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із тим, колегія суддів зауважує, що питання правомірності/неправомірності набуття іншими особами права власності на спірну земельну ділянку (перетину її з іншими земельними ділянками, які перебувають на праві власності у інших осіб) позивач перед судом не порушував, натомість у позовній заяві зазначає про протиправність дій відповідача.

Однак судом першої інстанції не перевірено, чи виникнення спірних правовідносин у справі, яка розглядається, обумовлено тим, що спірна земельна ділянка перебуває у користуванні інших осіб. Тобто, чи є предметом розгляду в цій справі не стільки дії та рішення відповідача, як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки законність набуття іншими особами права власності на спірну земельну ділянку, що у свою чергу може свідчити про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин, а відтак, чи існує спір про право, що виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства.

Даний висновок суду узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постановах від 04.04.2018 у справі № 826/3202/16, від 20.06.2018 у справі № 820/4146/17, та Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.08.2019 у справі №812/10703/13-а.

У випадку, якщо спірна земельна ділянка не перетинається з іншими, які перебувають у власності інших осіб, спір про право у даній справі відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних відносин діє як суб`єкт владних повноважень. За таких обставин цей спір не матиме ознак приватноправового та підлягатиме розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019, постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 922/3659/18.

Згідно матеріалів справи, 24.07.2015 ПП «Луцьксервіс» набуло у приватну власність земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1524, площею 0,2956 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки (у формі аукціону), укладеного із Любешівською селищною радою та цього ж дня відбулась державна реєстрація права власності за позивачем, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (аркуші справи 10-12 зворот).

27.03.2020 державним реєстратором Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області Олімпіюком С.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо об`єкта нерухомого майна: побутового приміщення з автоваговою, за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (аркуш справи 186).

Колегія суддів дійшла висновку, що в даній справі суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі, оскільки під час розгляду спору із урахуванням матеріалів справи суд повинен здійснити перевірку дій відповідача, як суб`єкта владних повноважень щодо відповідності вчинення дій згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», також слід встановити чи відповідач провів реєстрацію права власності за третьою особою щодо нерухомого майна на земельній ділянці позивача, чи це суміжна земельна ділянка, проаналізувати дії відповідача із підстав чи порушено право позивача на користування його земельною ділянкою із прийняттям оспорюваного рішення.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 30 січня 2020 року по справі №200/4106/19-а, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Згідно із частиною 3 статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції у апеляційного суду немає.

Керуючись ст. ст. 310, 312, 313, 320, 321, 322, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Луцьксервіс» задовольнити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року про закриття провадження у справі № 140/11880/20 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

Л.Я. Гудим

Повний текст постанови складено 14.12.2020