Справа № 826/15621/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОВІТ КОМПАНІ" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОВІТ КОМПАНІ" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просило:

- визнати протиправними і скасувати рішення комісії ГУ ДФС у м. Києві про відмову у реєстрації податкових накладних позивача: від 03.09.2018 №902475/40710525, від 04.09.2018 №904305/40710525, від 04.09.2018 №904306/40710525, від 04.09.2018 №904310/40710525, від 04.09.2018 №904307/40710525, від 04.09.2018 №904308/40710525;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України (далі - ДФС) зареєструвати у Єдино-му реєстрі податкових накладних податкові накладні: від 16.08.2018 №10, від 17.08.2018 №11, від 21.08.2018 №13, від 21.08.2018 №14, від 22.08.2018 №15, від 27.08.2018 №17.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОВІТ КОМПАНІ" є платником ПДВ, що підтверджується копією витягу з Реєстру платників ПДВ №539.

Позивач склав і надіслав засобами телекомунікаційного зв`язку для реєстрації в ЄРПН податкові накладні, виписані на користь ТОВ "Агро Ч" (а.с. 32-37):

1) від 16.08.2018 №10 на суму 254000 грн. (у т.ч. ПДВ - 42333,33 грн.);

2) від 17.08.2018 №11 на суму 508000 грн. (у т.ч. ПДВ - 84666,67 грн.);

3) від 21.08.2018 №13 на суму 516763 грн. (у т.ч. ПДВ - 86127,17 грн.);

4) від 21.08.2018 №14 на суму 1068705,01 грн. (у т.ч. ПДВ - 178117,50 грн.);

5) від 22.08.2018 №15 на суму 508000 грн. (у т.ч. ПДВ - 84666,67 грн.);

6) від 27.08.2018 №17 на суму 453643,99 грн. (у т.ч. ПДВ - 75607,33 грн.).

Реєстрація вказаних податкових накладних (далі, також - ПН) була зупинена, а Комі-сією ГУ ДФС у м. Києві відмовлено у їх реєстрації, про що прийнято рішення (а.с. 84-95):

1) від 03.09.2018 №902475/40710525 про відмову у реєстрації ПН від 16.08.2018 №10;

2) від 04.09.2018 №904305/40710525 про відмову у реєстрації ПН від 17.08.2018 №11;

3) від 04.09.2018 №904306/40710525 про відмову у реєстрації ПН від 21.08.2018 №13;

4) від 04.09.2018 №904310/40710525 про відмову у реєстрації ПН від 21.08.2018 №14;

5) від 04.09.2018 №904307/40710525 про відмову у реєстрації ПН від 22.08.2018 №15;

6) від 04.09.2018 №904308/40710525 про відмову у реєстрації ПН від 27.08.2018 №17.

Рішеннями Комісії з питань розгляду скарг від 14.09.2018 №№30394/40710525/2, 30396/40710525/2, 30395/40710525/2, 30398/40710525/2, 30399/40710525/2, 30397/40710525/2 скарги позивача залишено задоволення, а оскаржувані рішення - без змін (а.с. 78-83).

Позивач, вважаючи вказані рішення протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції зважаючи на неправомірність зупинення реєстрації податкових накладних, необґрунтованість оскаржуваних рішень і відповідність податкових накладних вимогам ПК України, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про визнання протиправними і скасування оскаржуваних рішень.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до п. 2 Поряду №1246 податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених п. 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Дане положення кореспондує п. 201.16 ст. 201 ПК України.

Приписи п. 13 Порядку №117 визначають, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Судовою колегією враховується, що Верховий Суд у постанові від 23.08.2019 року у справі №540/2602/18 сформулював правову позицію, згідно якої наявність повноважень - це одна з обставин, які входять до предмета доказування у справах цієї категорії, але не єдина. Надання податковому органу відповідних повноважень - це лише передумова подальшої реалізації його управлінських функцій, результатом реалізації чого, у цій справі, є прийняття рішення, законність якого обґрунтовано перевірена судами попередніх інстанцій.

Судом першої інстанції вірно встановлена безпідставність зупинення реєстрації податкової накладної як передумови прийняття відповідного рішення комісією ГУ ДФС у м. Києві, адже у квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних вказано недеталізовані критерії ризиковості.

Крім іншого, судова колегія звертає увагу на те, що у квитанції взагалі не міститься посилання на рішення Комісії ГУ ДФС у м. Києві про внесення платника податків до переліку ризикових, у той час зупинення реєстрації податкової накладеної здійснювалося із застосуванням критеріїв ризиковості платника податків, а не критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Відповідно до п. 15 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Приписи п. п. 18 - 20 Порядку №117 визначають, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно п. 21 Порядку №117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Як вказано в рішеннях, підставою їх прийняття є ненадання копій документів:

- первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у т.ч. рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити);

- документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством (документи, які не надано підкреслити).

Відповідачем не підкреслено, яких саме документів позивачем не надано. Водночас з досліджених судом документів вбачається наявність законних підстав для складення податкових накладних і їх реєстрації в ЄРПН.

Колегія суддів звертає увагу, що наявні у справі копії договору купівлі-продажу №65 від 16.08.2018, укладеного між позивачем (Продавець) і ТОВ "Агро Ч" (Покупець), та специфікацій №1 від 16.08.2018 і №2 від 23.08.2018 до нього, складених на виконання цього договору видаткових накладних від 16.08.2018 №РН-0000066, від 17.08.2018 №РН-0000067, від 21.08.2018 №РН-0000068, від 22.08.2018 №РН-0000070, від 27.08.2018 №РН-0000072, звітів про дебетові і кредитові операції по рахунку позивача, відритому в АТ КБ "Приватбанк", за 17.08.2018, 20.08.2018, 21.08.2018, 22.08.2018, 28.08.2018, картки рахунку 361 за період з 01.08.2018 по 29.08.2018, акта звірки взаєморозрахунків по договору купівлі-продажу №65 від 16.08.2018 підтверджують наявність між вказаними контр-агентами господарських відносин з постачання позивачем товару (ячмінь), відповідної кіль-кості, якості та ціни на користь ТОВ "Агро Ч".

На підставі даних доказів суд встановив, що податкові накладні від 16.08.2018 №10 на суму 254000 грн., від 17.08.2018 №11 на суму 508000 грн., від 21.08.2018 №13 на суму 516763 грн. складені позивачем у зв`язку з виникненням у нього податкових зобов`язань відповідно до п. б) п. 187.1 ст. 187 і п. 201.1 ст. 201 ПК України по факту першої події - відвантаження товару на користь ТОВ "Агро Ч" згідно з видатковими накладними від 16.08.2018 №РН-0000066 на суму 254000 грн., від 17.08.2018 №РН-00000670 на суму 508000 грн., від 21.08.2018 №РН-0000068 на суму 516763 грн. Зарахування коштів (друга подія) по вказаним поставкам відбулась 17.08.2018, 20.08.2018 і 21.08.2018, що підтверджується звітами про дебетові і кредитові операції по рахунку позивача за вказані дати.

21 серпня 2018р. на рахунок позивача зараховано кошти від ТОВ "Агро Ч" у загальній сумі 1584468,01 грн., що підтверджується звітом про дебетові і кредитові операції по рахунку позивача за 21.08.2018. З урахуванням того, що 21.08.2018 позивачем відвантажено товар на суму 516763 грн. і складено податкову накладну від 21.08.2018 №13 на цю ж суму, то на залишок зарахованих на рахунок позивача коштів у розмірі 1068705,01 грн. у нього виникли податкові зобов`язання згідно з п. а) п. 187.1 ст. 187 і п. 201.1 ст. 201 ПК України, тому позивачем виписано податкову накладну від 21.08.2018 №14 на суму 1068705,01 грн.

Податкова накладна від 22.08.2018 №15 на суму 508000 грн. складена позивачем у зв`язку з виникненням у нього податкових зобов`язань відповідно до п. а) п. 187.1 ст. 187 і п. 201.1 ст. 201 ПК України по факту першої події - зарахування на банківський рахунок позивача коштів від ТОВ "Агро Ч" у сумі 508000 грн., що підтверджується звітом про дебетові і кредитові операції по рахунку позивача за 22.08.2018.

Згідно з копією видаткової накладної від 22.08.2018 №РН-0000070 позивачем відвантажено на користь ТОВ "Агро Ч" товар на загальну суму 1524000 грн., однак податкова накладна не складалась, оскільки це друга подія після надходження коштів на рахунок позивача.

Згідно з копією видаткової накладної від 27.08.2018 №РН-0000072 позивачем відвантажено на користь ТОВ "Агро Ч" товар на загальну суму 506349 грн. З урахуванням того, що частина вартості цього товару у розмірі 52705,01 грн. була оплачена раніше, у позивача виникли податкові зобов`язання відповідно до п. б) п. 187.1 ст. 187 і п. 201.1 ст. 201 ПК України по факту відвантаження товару на користь ТОВ "Агро Ч" вартістю 453643,99 грн., тому позивачем виписано податкову накладну від 27.08.2018 №17 на суму 453643,99 грн.

Виписані позивачем податкові накладні оформлені відповідно до п. 201.1. ст. 201 ПК України, порушень законодавства при їх складенні відповідачем не встановлено.

Отже, надані позивачем докази, які не заперечувались і не спростовувались відповідачами, у своїх сукупності підтверджують здійснення позивачем операцій з постачання товарів відповідного найменування, кількості і вартості, належність цих операцій до об`єктів оподаткування ПДВ згідно з п. 185.1 ст. 185 ПК України, а відтак наявність у позивача передбачених ПК України підстав для складання податкових накладних та їх реєстрації в ЄРПН.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв. Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Таким чином, фіскальний орган був зобов`язаний у Квитанції чітко вказати не тільки на конкретний вид критерію, який встановлений пп. 1.6 п. 1 Критеріїв №959, а і на відповідне рішення, відповідно до якого позивача внесено до переліку ризикових платників.

Крім того, відповідачем не надано ані самого протоколу засідання Комісії, ані переліку платників податків, щодо яких виявлено ознаки ризиковості, ані матеріалів, на підставі яких платника податків віднесено до такого переліку.

Загальними вимогами, які висуваються до індивідуальних актів, як актів правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні про відмову у реєстрації податкової накладної не зазначено (не підкреслено), яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Тобто, Відповідачем-1 не зазначено мотивів та підстав прийняття оскаржуваного рішення.

У свою чергу, невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2018 року у справі №822/1817/18 та у постанові від 30.01.2020 року у справі № 300/148/19 і від 27.04.2020 року у справі № 360/1050/19.

Крім того, на час зупинки реєстрації податкових накладних позивача і прийняття оскаржуваних рішень критерії ризиковості були визначені листом ДФС від 21.03.2018 №959/99-99-07-18.

Верховний Суд у постанові від 02.04.2019 у справі №822/1878/18 у подібних правовідносинах, оцінюючи лист ДФС від 21.03.2018 №959/99-99-07-18, зазначив, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні ст. 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до ст. 7 КАС України.

Враховуючи згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України висновок Верховного Суду, суд дійшов висновку про неправомірність зупинення реєстрації податкових накладних позивача з огляду на відсутність належних правових підстав для цього.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що за відсутності належного мотивування податковим органом рішень про відмову у реєстрації податкової накладної з підстав ненадання певних документів без їх деталізації, такі рішення не узгоджуються з вимогами наведених вище нормативно-правових актів, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Щодо висновків суду першої інстанції про необхідність захисту прав Позивача шляхом покладення на Відповідача обов`язку зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх фактичного подання, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно п. 20 Порядку №1246 у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав Позивача, є зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх фактичного подання.

Доводи апеляційної скарги не підтверджують порушення позивачем норм Податкового кодексу, жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Ганечко О.М.

Повний текст постанови виготовлено 14.12.2020.