Справа № 711/5817/20
Суддя: Скляренко В. М.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5817/20
Провадження № 2-адр/711/1/20
14 грудня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Слабко Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Накоп`юк Ярослава Володимировича про ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Інспектора ВПП АР Крим та м. Севастополь Короткова Євгена Вікторовича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.10.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення ДПО18 № 978288 від 07.08.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, винесену Інспектором ВПП АР Крим та м. Севастополь Коротковим Євгеном Вікторовичем та закрито провадження по адміністративній справі. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, 6) за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. Про інші судові витрати питання судом не вирішувалося.

29.10.2020 року представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Накоп`юк Я.В. до суду подано клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 в сумі 2000 грн. (надійшло до суду 29.10.2020 року).

В обґрунтування такого клопотання останній вказує, що на виконання вимог ст. 134 КАС України позивачем в позовній заяві повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивачка понесла та які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції становить 2000 грн. Крім того, позивачкою, в порядку вимог ч. 7 ст. 139 КАС України, вказано, що відповідні докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Також вказує, що витрати позивачки на правничу допомогу складають 2000 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №08-04/01 від 27.10.2020 року до Договору про надання правничої допомоги №08-04 від 14.04.2020 року.

А тому, просить ухвалити додаткове рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Накоп`юк Я.В. не з`явилися, однак 14.12.2020 року адвокат Накоп`юк Я.В. подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивачки, в якому одночасно просить клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

В судове засідання відповідач інспектор ВПП АР Крим та м. Севастополь ОСОБА_2 не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду клопотання був повідомлений в установленому законом порядку.

В судове засідання представник третьої особи Департаменту патрульної поліції не з`явився, однак 23.11.2020 року представником ОСОБА_3 до суду подане заперечення проти клопотання про розподіл судових витрат, в якому останній просить відмовити в задоволенні клопотання. При цьому, просить врахувати, що представником позивачки у клопотанні про розподіл судових витрат зазначено, що докази подаються в порядку абзацу 2 ч. 7 ст. 139 КАС України (докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву). Позивачем було заявлено, що докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції, однак у ч. 3 ст. 143 КАС України вказано, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розміром понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити, питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У клопотанні про розподіл судових витрат не вказано поважні причини з яких позивачка та її представник не надали докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат до закінчення судових дебатів.

Також просить врахувати, що для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідно відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим, в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 р. за № 1686/24218.

Позивачкою та її представником до суду не надано книгу доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи, що провадять незалежну професійну діяльність, зазначеного адвоката, з якої б вбачалося б, що гонорар ним був прийнятий. Тому вважає, що підстави для компенсації витрат позивачки на правову допомогу відсутні. А тому просив відмовити у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали клопотання про розподіл судових витрат, адміністративну справу №711/5817/20, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, виходячи з вимог ст. 252 КАС України встановлено вичерпний перелік підстав для винесення додаткового рішення у справі.

З викладеного слідує, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися не вирішені певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.10.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення ДПО18 № 978288 від 07.08.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, винесену Інспектором ВПП АР Крим та м. Севастополь Коротковим Євгеном Вікторовичем та закрито провадження по адміністративній справі. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, 6) за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

При ухваленні вказаного рішення судом не вирішувалося питання щодо стягнення на користь позивачки витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Тобто, законодавцем чітко визначено умови та проміжок часу для подання заяви та відповідних доказів, що підтверджують розмір понесених стороною судових витрат, які вона сплатила, а саме: така заява повинна подаватися: до закінчення судових дебатів; протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови надання стороною відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів.

В судовому засіданні встановлено, що в позовній заяві позивачкою ОСОБА_1 було зазначено, що докази понесених нею витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції, відповідно до абз. 2 ч. 7 ст. 139 КАС України. Тобто позивачка відразу ставила суд до відома про надання нею таких доказів після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Рішення у даній справі ухвалене 23.10.2020 року. Клопотанням про стягнення витрат на професійну правничу допомогу направлене до суду 28.10.2020 року (надійшло 29.10.2020 року), тобто з дотриманням встановлених законодавством вимог, а саме ч. 7 ст. 139 КАС України.

Як вбачається із Договору про надання правової допомоги №08-04 від 14.04.2020 року, укладеного між Клієнтом ОСОБА_1 та адвокатом Накоп`юк Я.В., предметом даного договору є надання правової допомоги у справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням прав порушених, оспорених чи невизнаних прав та законних інтересів Клієнта.

Згідно вказаного Договору Клієнт зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплачувати обумовлені угодою гонорар (п. 3.1 Договору).

Також даним договором передбаченого, що отримання винагороди адвокатом за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару (п. 4.1 Договору). Вартість послуг наданих адвокатом складає 1000 грн. за одну годину роботи, а за участь у кожному судовому засіданні 2000 грн., але не повинна перевищувати суму в розмірі 20000 грн. (п. 4.3 Договору).

Як вбачається із акту виконаних робіт (наданих послуг) №08-04/01 від 27.10.2020 року, адвокат ОСОБА_4 надав, а Клієнт ОСОБА_1 отримала юридичні послуги (правову допомогу), вартість якої складає 2000 грн. Вказана сума гонорару була перерахована на користь отримувувача адвоката Накоп`юк Я.В. 28.10.2020 року, що підтверджується відповідним рахунком на оплату №08-04/01 від 27.10.2020 року на суму 2000 грн. та квитанцією про оплату послуг адвоката від 28.10.2020 року на суму 2000 грн. (а.с. 40-42).

Враховуючи, що така оплата наданих адвокатом Накоп`юк Я.В. послуг відбувалася вже після завершення розгляду справи, тобто після фактичного надання такої правової допомоги та з урахуванням участі адвоката в судовому засіданні 23.10.2020 року, тому відповідно останній і не міг надати такі докази під час розгляду справи по суті. При цьому суд враховує, що про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції зазначалося в позовній заяві, тому суд вважає, що стороною позивача повністю дотримано вимог ст.ст. 139, 143 КАС України.

Також суд при розгляді даного клопотання враховує і наступне.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. представником позивача до суду подано копію договору про надання правової допомоги № 08-04 від 14.04.2020 року.

На підтвердження витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи, представником позивача до суду надано:

- квитанцію №0.0..1 від 28.10.2020 року про сплату ОСОБА_1 адвокату Накоп`юк Я.В. юридичних послуг згідно акту виконаних робіт (наданих послуг №08-04/01 від 27.10.2020 року до Договору №08-04 від 14.04.2020 року на суму 2000 грн.;

- акт №08-04/01 виконаних робіт (поданих послуг) від 27.10.2020 року згідно з яким адвокат надав Клієнту наступні правові послуги:

- 14.08.2020 року правовий аналіз постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №978288 від 07.08.2020 року протягом 10 хвилин;

- 14.08.2020 року консультація щодо порядку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №978288 від 07.08.2020 року протягом 20 хвилин;

- 17.08.2020 року підготовча робота для складання позовної заяви, збір документів, копіювання документів, аналіз законодавства та судової практики протягом 20 хвилин;

- 17.08.2020 року складання позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №978288 від 07.08.2020 року протягом 60 хвилин;

- 23.10.2020 року представництво інтересів клієнта в суді протягом 10 хвилин.

Всього витрачено часу на надання правничої допомоги позивачці 120 хвилин.

Таким чином наданими доказами підтверджено те, що адвокат Накоп`юк Ярослав Володимирович надав позивачці послуги з професійної правничої допомоги на підставі Договору про надання правової допомоги № 08-04 від 14.04.2020 року і розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

В своїх запереченнях на клопотання третя особа зазначала, що для підтвердження та обґрунтування розміру таких витрат необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності як самозайнятої особи шляхом ведення Книги обліку доходів та витрат, затверджених наказом Міндоходів від 16.09.2013 №481.

Однак наведені доводи суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки предметом спірних правовідносин є фактичне понесення витрат на правову допомогу та їх відшкодування відповідною стороною у справі, а подальший облік отриманих адвокатом доходів та в подальшому їх оподаткування не є предметом спору у справі. Наведений висновок у повній мірі узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постановах від 06.11.2019 року у справі №826/13271/16 та від 02.10.2019 року у справі №815/1479/18.

А тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлена до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою, тому підлягає стягненню на користь позивачки ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департамент патрульної поліції. Тому відповідно і клопотання про ухвалення додаткового рішення є таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 143, 243, 252, 256, 293, 295 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Накоп`юк Ярослава Володимировича про ухвалення у справі № 711/5817/20 додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу справі задовольнити.

Доповнити рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.10.2020 року у справі № 711/5817/20 таким абзацом.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (6, юридична адреса вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048) .

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повний текст додаткового рішення складений 14.12.2020 року.

Головуючий: В.М. Скляренко