Справа № 120/6503/20-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 грудня 2020 р. Справа № 120/6503/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" до Відділу освіти Літинської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" (далі - ТОВ "Вінпродтрейд", позивач) звернулось в суд з позовною заявою до Відділу освіти Літинської районної державної адміністрації (далі - відділ освіти, відповідач), в якій просили:

- визнати протиправними дії щодо надання неповної інформації при розгляді запиту Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" про надання інформації від 06.04.2020 №124;

- зобов`язати надати повну інформацію на запит від 06.04.2020 №124 з урахуванням висновків суду;

- стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 5102 грн., що складаються із судового збору в розмірі 2102 грн. та витрат на професійну правничу допомогу 3000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 06.04.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" надіслано до розпорядника інформації - Відділу освіти Літинської районної державної адміністрації запит про надання інформації № від 06.04.2020 №124 із проханням надати публічну інформацію.

12.05.2020 відповідач надав відповідь від 06.05.2020, яка на думку позивача є недостовірною, неточною та неповною інформацією на запит, без належно оформленої відмови у задоволенні решти інформації на запит. Зокрема, у відповіді не було надано інформації на питання №3.4, 4 та 5.

Вбачаючи у неповному наданні запитуваної інформації порушення своїх прав, товариство звернулось до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву. Крім того, вказаною ухвалою витребувано у відповідача додаткові докази.

Копія ухвали направлялась на адресу електронну адресу відповідача.

Оскільки відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надано, суд вирішує даний спір за наявними матеріалами на підставі положень частини 6 статті 162 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

06.04.2020 ТОВ "Вінпродтрейд" звернулося до Відділу освіти Літинської районної державної адміністрації як розпорядника інформації, в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації" із запитом№124 про надання інформації, у якому просили:

1. Зареєструвати та розглянути даний запит.

2. Надати інформацію про отримання (надходження) та реєстрації даного запиту;

3. Надати інформацію про використання бюджетних коштів, а саме:

3.1. Яку кількість овочів та фруктів було закуплено відділом освіти Літинської РДА на підставі договору №21-Т, який було укладено в результаті проведення процедури закупівлі від 11.04.2018 по предмету закупівлі: ДК 021:2015:03220000-9 овочі, фрукти та горіхи?

3.2. надати копії всіх прибуткових накладних на вищевказаний товар, що постачався протягом всього терміну виконання даного договору?

3.3. Які саме овочі та фрукти (вказати найменування кожного виду) було закуплено та за якою ціною (вказати ціну 1

3.4. Чи мінялася протягом терміну виконання договору ціна закупівлі овочів та фруктів (вказати найменування кожного виду та змінену ціну 1 кг)?

3.5. У разі зміни ціни вказати на якій підставі та згідно яких підтверджуючих документів наданих ФОП ОСОБА_1 було змінено ціну. Надати копії цих документів.

3.6. Вказати змінену ціну та вказати яку кількість овочів та фруктів було закуплено по змінених цінах якщо ціну було змінено;

3.7. Яка сума бюджетних коштів була використана на закупівлю овочів та фруктів (вказати найменування кожного виду) по вищевказаному договору?

4. Надати інформацію, у якій вказати, яким суб`єктом господарювання було виготовлено дану продукцію (із зазначенням назви виробника та його юридичної адреси).

5. Надати копії посвідчень про якість, декларації виробника і (або) іншого документу, який посвідчує якість продукції, що постачалася ФОП ОСОБА_1 протягом всього терміну виконання договору.

6. Повідомити про відповідальну особу за надання відповіді на даний запит та вказати її ПІП, займану посаду та контактний номер телефону.

7. Надати інформацію, де вказати адресу електронної пошти на яку можливо надіслати запит на інформацію відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

8. Надати відповідь на вказаний запит, надати запитувану інформацію та надати копії запиту даних документів у встановлений законодавством термін, шляхом надсилання поштового листа на адресу ТОВ "Вінпродтрейд": вул. Волошкова, 51 А, м. Вінниця. 21034 та на електрону адресу ТОВ "Вінпродтрейд" (у pdf. форматі): .

Листом Відділу освіти Літинської районної державної адміністрації від 06.05.2020 №19 у відповідь на запит позивача на отримання публічної інформації повідомило інформацію у відповідь на питання сформовані у запиті від 06.04.2020.

Зокрема на питання №3.4, 4 та 5, відповідач повідомив:

3.4 протягом терміну виконання договору ціна на продукти харчування не змінювалась;

4. Інформація про суб`єкта господарювання, який виготовив дану продукцію, міститься на етикетці кожного виду продукції, кожної поставки та на сертифікатах якості. Етикетки на запитуваний вид продукції, як і сертифікати якості за 2018 рік в освітніх закладах не зберігаються. інструкцією з діловодства у загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності не передбачено зберігання цих видів документів;

5. Декларацію виробника/якісне посвідчення на дані продукти харчування не має можливості надати, так як сертифікати якості продукції надаються продавцем в момент передачі товару і зберігаються в закладах до кінця використання цього товару. На момент, коли був зроблений запит на інформацію, сертифікатів якості продукції за 2018 рік у освітніх закладах немає. Загальноосвітні навчальні заклади керуються "Інструкцією з діловодства у закладах загальної освіти", затвердженою Наказом Міністерства освіти і науки України від 25.06.2018 №676. Цими нормативними документами у навчальних закладах визначається обов`язковий перелік документів, що формуються і зберігаються, визначено терміни їх зберігання.

Сертифікати якості продукції не віднесені Інструкціями до тих документів, які зберігаються у закладі. Сертифікати якості продукції надаються продавцем в момент передачі товару і зберігаються в закладах до кінця використання цього товару. На момент, коли був зроблений запит на інформацію, сертифікатів якості продукції за 2018 рік у закладах немає.

До вказаного листа відповідач додав копію договору №21-Т від 11.04.2018 на 8 арк., копії накладних на 2 стор., рахунок №21 від 06.05.2020 на 1 стор., заявку №21 від 06.05.2020 на 1 стор.

Позивач вважає, що відповідач надав недостовірну, неточну та неповну інформацію у відповідь на запит від 06.04.2020 №124 та без належно оформленої відмови у задоволенні решти інформації на запит, а саме не було надано інформації на питання №3.4, 4 та 5, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI.

За змістом статті 1 Закону № 2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Отже, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом, отриманим або створеним виключно суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та володіти яким у подальшому може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.

Згідно зі статтею 3 Закону № 2939-VІ право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Водночас відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулює Закон України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-XII (далі - Закон № 2657-XII).

Так, згідно зі ст. 1 Закону № 2657-XII інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Крім того, за змістом пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно зі статтею 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Пунктом 2 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI передбачено, що до розпорядників інформації належать, зокрема, юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

За правилами статті 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; 6) надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.

В силу положень статті 16 Закону № 2939-VI розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань запитів на інформацію розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію та надання консультацій під час оформлення запиту. Запит, що пройшов реєстрацію у встановленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань запитів на інформацію.

Положеннями статті 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Згідно з частиною четвертою та п`ятою статті 19 Закону № 2939-VI письмовий запит подається в довільній формі, яка має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Частина перша статті 20 Закону № 2939-VI зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Відділу освіти Літинської районної державної адміністрації Вінницької області як до розпорядника публічної інформації із запитом від 06.04.2020 №124 з приводу постачання продуктів харчування до закладів освіти Літинського району Вінницької області на підставі договору про публічні закупівлі від 11.04.2018 №21-Т.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (ч. 2 ст. 22 Закону № 2939-VI).

Позивач зазначає, що відповідач не надав повної та достовірної інформації на запит від 06.04.2020 №124, зокрема наступних питань під №3.4, 4 та №5:

3.4. Чи мінялася протягом терміну виконання договору ціна закупівлі овочів та фруктів (вказати найменування кожного виду та змінену ціну 1 кг)?

4. Надати інформацію, у якій вказати, яким суб`єктом господарювання було виготовлено дану продукцію (із зазначенням назви виробника та його юридичної адреси).

5. Надати копії посвідчень про якість, декларації виробника і (або) іншого документу, який посвідчує якість продукції, що постачалася ФОП ОСОБА_1 протягом всього терміну виконання договору.

Як видно з відповіді Відділу освіти від 06.05.2020, відповідачем не надано відповіді на запитання 3.4 щодо зміни ціни товару ТОВ "Літинський м`ясокомбінат".

Щодо запитання 3.4, то відповідач вказав, що протягом терміну виконання договору ціна на продукти харчування не змінювалась.

На питання №4 відділ освіти вказав, що інформація про суб`єкта господарювання, який виготовив дану продукцію, міститься на етикетці кожного виду продукції, кожної поставки та на сертифікатах якості. Етикетки на запитуваний вид продукції, як і сертифікати якості за 2018 рік в освітніх закладах не зберігаються. інструкцією з діловодства у загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності не передбачено зберігання цих видів документів.

На питання №5 повідомив, що декларацію виробника/якісне посвідчення на дані продукти харчування не має можливості надати, так як сертифікати якості продукції надаються продавцем в момент передачі товару і зберігаються в закладах до кінця використання цього товару. На момент, коли був зроблений запит на інформацію, сертифікатів якості продукції за 2018 рік у освітніх закладах немає. Загальноосвітні навчальні заклади керуються "Інструкцією з діловодства у закладах загальної освіти", затвердженою Наказом Міністерства освіти і науки України від 25.06.2018 №676. Цими нормативними документами у навчальних закладах визначається обов`язковий перелік документів, що формуються і зберігаються, визначено терміни їх зберігання.

Сертифікати якості продукції не віднесені Інструкціями до тих документів, які зберігаються у закладі. Сертифікати якості продукції надаються продавцем в момент передачі товару і зберігаються в закладах до кінця використання цього товару. На момент, коли був зроблений запит на інформацію, сертифікатів якості продукції за 2018 рік у закладах немає.

Позивач вважає, що надана інформація є неправдивою, неповною та не відповідає дійсності. Так, позивач надав до матеріалів позовної заяви додаткові угоди (№1 від 31.12.2018, №2 від 05.02.2019), які є невід`ємною частиною договору №21-Т від 14.04.2018, на підставі яких змінювалась ціна на товар та продовжувався строк дії договору.

Однак, у відповіді на запит позивача відповідач зазначає, що про те, що протягом терміну виконання договору ціна на продукти харчування не змінювалась.

З огляду на викладене суд погоджується з твердженнями позивача, що надана на його запит інформація не може вважатися достовірною, адже є очевидно суперечливою та не відповідає іншій загальнодоступній інформації.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача щодо не надання відповіді на запитання №4, 5.

Варто звернути увагу, що згідно з пункту 2.2 договору від 11.04.2018 №21-Т товар, що поставляється, повинен супроводжуватись документами, що підтверджують якість, безпеку та строк придатності товару.

Відповідно до пункту 6.3 вказаного Договору Постачальник повинен забезпечити поставку товару, якість якого відповідає вимогам державних стандартів, а також умовам, встановленим чинним законодавством до товару даного виду, надати документи, які підтверджують якість та безпеку товару.

Отже, суд наголошує на тому, що за умовами договору саме відповідачу (покупцю), а не будь-кому іншому, постачальник зобов`язаний був надати вищезазначені документи щодо якості продукції.

Відповідно до пункту 15 Порядку організації харчування дітей у навчальних та оздоровчих закладах, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти і науки України № 242/329 від 01.06.2005, продукти харчування та продовольча сировина повинні надходити до навчальних та оздоровчих закладів разом із супровідними документами, які свідчать про їх походження та якість (накладні, сертифікати відповідності, висновки санітарно-епідеміологічної експертизи тощо).

Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5 затверджено Перелік типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів (далі - Перелік № 578/5).

Згідно з пунктом 1.4 Переліку № 578/5 цей Перелік є нормативно-правовим актом, призначеним для використання всіма організаціями при визначенні строків зберігання документів, їх відборі на постійне та тривале (понад 10 років) зберігання (далі - архівне зберігання) або для знищення.

Відповідно до пункту 1.7 вказаного переліку строки зберігання документів, визначені в цьому Переліку, є мінімальними, їх не можна скорочувати. Продовження в організаціях строків зберігання документів, передбачених цим Переліком, допускається у випадках, якщо ця потреба спричинена специфічними особливостями роботи конкретної організації.

Відповідно до статті 1987 розділу ІІ Переліку № 578/5, підрозділ 6 "Якість продукції, стандартизація, технічний контроль продукції", строк зберігання для актів якості продукції, що приймається від постачальників становить 3 роки.

Водночас згідно з пунктом 2.10 цього переліку обчислення строків зберігання документів проводиться з 01 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Таким чином, строк зберігання таких документів станом на дату подання позивачем запиту не закінчився, тоді як обов`язок відповідача отримати такі документи прямо визначений договором від 11.04.2018 №21-Т.

При цьому суд зауважує, що як розпорядник зазначеної інформації Відділ освіти не може обмежувати її для публічного доступу, оскільки за своєю правовою природою ця інформація є публічною та дійсно вважається суспільно необхідною, на чому правомірно наголошує позивач.

Підсумовуючи, суд констатує, що встановлені обставини справи свідчать про те, що:

по-перше, у даному випадку відповідач вважається розпорядником публічної інформації в розумінні вимог Закону № 2939-VI та несе обов`язки, визначені цим законом;

по-друге, відповідач був зобов`язаний надати позивачу повну та достовірну інформацію, яка запитувалась у запиті № 76 від 05.03.2020;

по-третє, відповідач надав неповну та недостовірну інформацію на такий запит, чим порушив законне право позивача на доступ до публічної інформації.

Відповідно до ст. 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації.

За змістом пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у зв`язку з повним задоволенням позову, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2102,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Відділу освіти.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як видно з поданих документів, 01.09.2020 між позивачем - ТОВ "Вінпродтрейд" в особі Продана П.М. та адвокатським об`єднанням "Адвокатська компанія "Якименко та партнери" в особі президента Якименка О.О. укладено Договір про надання правової допомоги №124.

За умовами цього договору (пункти 1.1, 2.1) адвокатське об`єднання приймає на себе доручення Клієнта надавати останньому та в його інтересах оплатну правову допомогу, на умовах, визначених цим Договором, а саме складання позовної заяви про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації, у частині доступу до публічної інформації, у зв`язку із ненаданням інформації на запит №124 від 06.04.2020 Відділом освіти Літинської районної державної адміністрації Вінницької області.

Вартість правової допомоги (гонорар) за цим договором зазначається в акті приймання-передачі наданих послуг, а вартість однієї години часу витраченого на надання послуг становить 2000 грн. Згідно п.2.1 договору від 01.09.2020 вартість правової допомоги за цим договором становить 3000 грн.

Приписами частини 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як видно з акта приймання-передачі наданих послуг від 09.11.2020 відповідно до Договору про надання правової допомоги від 01.09.2020 №124, а також детального опису робіт (наданих послуг) надано позивачеві такі юридичні послуги:

- складання позовної заяви про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації, у частині доступу до публічної інформації, у зв`язку із ненаданням інформації на запит від 06.04.2020 №124 Відділом освіти Літинської районної державної адміністрації Вінницької області; складність справи - незначна; затрачено 2 години часу; вартість 1 години часу витраченої на надання послуг становить 2000,00 грн. Таким чином, загальна вартість наданих послуг відповідно до Договору становить 4000,00 грн. та розраховувалось наступним чином: 2000,00 (грн.) х 2 (год.) = 4000,00 грн. Разом з тим, згідно п.2.1 договору від 01.09.2020 вартість правової допомоги за цим договором становить 3000 грн.

Доказом понесення витрат позивача на правничу допомогу є платіжне доручення від 09.11.2020 № 3642 на виконання умов Договору від 01.09.2020 №124 позивач сплатив гонорар у розмірі 3000,00 грн.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу суд доходить висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

У той же час, суд дійшов висновку, що розмір понесених витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Суд не ставить під сумнів вартість однієї години часу, витраченої адвокатом на надання позивачу правових послуг, оскільки відповідний розмір визначений у договорі про надання правничої допомоги.

Втім, кількість часу витраченого адвокатом на складання позовної заяви у цій справі, а саме 2 години, на переконання суду, є непропорційною складності справи та предмету спору, адже у позові заявлено лише одну вимогу, що пов`язана із розглядом одного запиту позивача про отримання публічної інформації. Підготовка позову такої категорії не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з інформацією, яка міститься в автоматизованій комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду", за період з 01.05.2020 по 30.11.2020 адвокатом Кравчуком М.О. від імені ТОВ "Вінпродтрейд" до Вінницького окружного адміністративного суду подано більше 30 позовних заяв про оскарження рішень, дій чи бездіяльності Відділу освіти Літинської районної державної адміністрації Вінницької області, як розпорядника інформації (справи за №№ 120/1946/20, 120/4947/20, 120/4955/20, 120/5130/20, 120/5316/20, 120/5325/20, 120/6503/20, 120/5329/20, 120/6180/20, 120/6183/20, 120/6208/20, 120/6210/20, 120/6262/20, 120/6321/20, 120/6343/20, 120/6374/20, 120/6505/20, 120/6507/20, 120/6506/20, 120/7049/20, 120/7050/20, 120/7051/20, 120/7099/20, 120/7100/20, 120/7101/20, 120/7102/20, 120/7103/20, 120/7104/20, 120/7105/20, 120/7106/20).

Відтак, суд вважає, що наявність такої кількості подібних спорів між сторонами, які є та були предметом розгляду в суді, та подані одним і тим самим адвокатом від імені позивача, безпосередньо впливає на час, який необхідно витрати на оформлення позовної заяви.

Також суд враховує, що предмети позовів у всіх цих справах подібні та стосуються ненадання або відмови у наданні інформації на запити ТОВ "Вінпродтрейд" про надання Відділом публічної інформації.

З огляду на викладене, враховуючи обсяг позовної заяви, а також, те що справу віднесено до справ незначної складності, суд вважає, що понесені позивачем витрати в сумі 3000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи, а показники часу на оформлення позовної заяви, які зазначені адвокатом (2 год.) є завищеними.

Відтак, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу необхідно зменшити до 1000 грн., що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі.

З огляду на викладене, а також зважаючи на приписи ч. 1 ст. 139 КАС України, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення на користь ТОВ "Вінпродтрейд" за рахунок бюджетних асигнувань Відділу освіти Літинської районної державної адміністрації Вінницької області витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1000,00 грн. витрат понесених із сплатою судового збору у розмірі 2102 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії відділу освіти Літинської районної державної адміністрації щодо надання неповної інформації на запит ТОВ "Вінпродтрейд" про надання інформації від 06.04.2020 №124.

Зобов`язати відділ освіти Літинської районної державної адміністрації розглянути запит ТОВ "Вінпродтрейд" про надання інформації 06.04.2020 №124 та надати повну інформацію на запит в порядку, визначеному Законом України "Про доступ до публічної інформації" з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Вінпродтрейд" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн., всього 3102,00 грн. (три тисячі сто дві грн.) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу освіти Літинської районної державної адміністрації Вінницької області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" (вул. Волошкова, буд. 51А, м. Вінниця, 21034, ,)

Відповідач: Відділ освіти Літинської районної державної адміністрації (вул. Героїв Чорнобиля, буд. 15, смт. Літин, Вінницька область, 22300, )

Повний текст рішення складено 16.12.2020

Суддя Томчук Андрій Валерійович