Справа № 640/25751/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю спільне підприємство «Агропромінвест» до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови,
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю спільне підприємство «Агропромінвест» (далі - позивач, ТОВ СП «Агропромінвест») з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві (далі - відповідач, ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 21.11.2019 №211.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.10.2020 адміністративний позов задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову відповідача від 21.11.2019 №211, стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві витрати, понесені на сплату судового збору в сумі 3 842 грн.

Також вирішено питання розподілу між сторонами судових витрат ТОВ СП «Агропромінвест», пов`язаних із розглядом справи вирішити шляхом постановлення додаткового судового рішення в судовому засіданні.

Суд, вирішуючи вказане питання виходить з наступного.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.07.2020 позивачем до суду подано заяву про долучення документів до матеріалів справи (т. 1 а.с. 201-208), у тому числі акту надання правової допомоги від 15.07.2020 та квитанцій.

Згідно з актом (т. 1 а.с. 202) розмір винагороди адвоката становить 12 284 гривень 70 копійок, з яких 12 000 гривень - розмір винагороди за надання правової допомоги та 284 гривні 70 копійок витрат пов`язаних з її наданням, що підлягають відшкодуванню.

В свою чергу, 31.07.2020, відповідачем у справі подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (т. 1 а.с. 212-217), на яке позивачем подано заперечення (т. 1 а.с. 224-228).

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 цього ж Кодексу).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 Кодексу).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у додаткових постановах Верховного Суду від 11.12.2019 та від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18 (адміністративне провадження №К/9901/17099/19, №К/9901/17108/19, №К/9901/18639/19).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у додаткових постановах Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №826/841/17 (адміністративне провадження №К/9901/5157/19), від 24.10.2019 у справі №820/4280/17 (адміністративне провадження №К/9901/11712/19), від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18 (касаційні провадження №К/9901/17099/19, №К/9901/17108/19, №К/9901/18639/19), у постанові Верховного Суду від 24.03.2020 у справі №520/6161/19 (адміністративне провадження №К/9901/5378/20), тобто є сталою.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, на підтвердження понесених позивачем витрат суду надано копії договору від 05.12.2019 №05/12 про надання правової допомоги (т. 1 а.с. 136-140), додатку до договору (т. 1 а.с. 141-143), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (т. 1 а.с. 146), оригінали акту надання правової допомоги від 15.07.2020 (т. 1 а.с. 202), поштових чеків (т. 1 а.с. 203-208), копії акту надання правової допомоги (т. 2 а.с. 20-21), платіжного доручення від 23.11.2020 №100 (т. 2 а.с. 22).

Стосовно посилання представника відповідача на відсутність інформації про адвоката у реєстрі, а також недійсність вказаного договору, суд зважає на наявність в матеріалах справи копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю), в той час як відповідачем не надано суду доказів на підтвердження зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю адвоката, визнання договору від 05.12.2019 №05/12 недійсним.

Згідно з пунктом 1 договору від 05.12.2019 №05/12 за договором адвокат зобов`язується здійснити захист та надати інші види правової допомоги клієнту, що вказані в цьому договорі, на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

За надання адвокатом правової допомоги за цим договором, що вказана в пункті 1 цього договору, клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору в розмірі та на умовах визначених в додатку до цього договору (пункт 3 договору).

Порядок приймання-передачі наданої правової допомоги врегульовано пунктом 7 додатку, згідно з яким, зокрема:

правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності) (підпункт 7.1);

адвокат надає клієнту акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов договору, додаткові витрати, які були понесені адвокатом понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце) (підпункт 7.2).

Згідно з актом від 15.07.2020 (т. 1 а.с. 202) розмір винагороди адвоката становить 12 284 гривні 70 копійок, з яких 12 000 гривень - розмір винагороди за надання правової допомоги та 284 гривні 70 копійок витрат пов`язаних з її наданням, що підлягають відшкодуванню.

Водночас, згідно з пунктом 5 акту від 19.11.2020 (т. 2 а.с. 20-21) сторони погодились, що акт від 15.07.2020 втратив чинність.

За таких обставин, суд не досліджує цей акт та не приймає до уваги посилання в пункті 5 такого акту на те, що адвокат підтверджує, що клієнт здійснив попередню оплату у розмірі 50% винагороди (гонорару) адвоката на загальну суму 12 000 гривень.

Так, згідно з актом від 19.11.2020 адвокатом надано послуги зі складання процесуальних документів:

позовна заява - 7 арк. (500 грн./аркуш) - 3 500 грн.;

скарга та адвокатський запит до Держпродспоживслужби - 8 арк. (100 грн./аркуш) - 800 грн.;

адвокатський запит до Мінекономіки - 2 арк. (150 грн./аркуш) - 300 грн.;

відповідь на відзив у справі №640/25751/19 - 8 арк. (500 грн./аркуш) - 4 000 грн.;

заява про забезпечення позову - 5 арк. (600 грн.) - 600 грн.;

клопотання про пришвидшення розгляду справи - 2 арк. (100 грн./аркуш) - 200 грн.;

клопотання про долучення документів до матеріалів справи - 1 (100 грн./аркуш) - 100 грн.;

заперечення проти клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу - 5 арк. (500 грн./аркуш) - 2 500 грн.;

участь у судовому засіданні 16.11.2020 - Ѕ год. (4 000 грн./год.) - 2 000 грн.

Загальна сума складає 14 000 грн.

При цьому, відповідно до пункту 2 акту від 19.11.2020 розмір виплати адвоката становить 14 284 гривні 70 копійок, з яких 14 000 гривень - розмір винагороди за надання правової допомоги та 284 гривні 70 копійок витрат пов`язаних з її наданням, що підлягають відшкодуванню.

На підтвердження оплати таких послуги надано платіжне доручення від 23.11.2020 №100 (т. 2 а.с. 22) на названу суму - 14 284 гривні 70 копійок, в якому в призначенні платежу вказано поповнення рахунку адвоката згідно з договором від 05.12.2020 №05/12-20, що суд розцінює як описку, замість договору від 05.12.2019 №05/12 зазначено від 05.12.2020 №05/12-20.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу у даній справі, в розрізі наданих представником відповідача заперечень, суд враховує наступне.

(1) Посилання представника відповідача на те, що позовна заява підписана директором ТОВ СП «Агропромінвест», а не адвокатом, що на його думку ставить під сумнів факт складання адвокатом останньої, судом до уваги прийнято бути не може, оскільки, по-перше, такі доводи обґрунтовані припущенням за відсутності будь-яких доказів на їх підтвердження, по-друге, договір з адвокатом укладено 05.12.2019, в той час як позовна заява датована 19.12.2019, по-третє, жодним нормативно-правовим актом не встановлено обов`язок адвоката, у разі складання позовної заяви для клієнта - підписувати її особисто та подавати до суду від імені представника (адвоката) в інтересах клієнта, по-четверте, складання позовної заяви адвокатом не заважає її подачі клієнтом від свого імені з реєстрацію в даному випадку на підприємстві відповідно до правил внутрішнього ділового обороту.

(2) Зважаючи на предмет спору, заявлені позовні вимоги, а також зміст позовної заяви, суд вважає, що даний спір є нескладеним, достатньо типовим та не потребує глибокого правового аналізу та дослідження, а відтак і часових затрат, а відтак послуга по складанню адміністративного позову підлягає зменшенню.

(3) Незважаючи на витребування у адвоката копій скарги та запитів до Держпродспоживслужби та Мінекономіки, останній надав лише адвокатський запит до Держпродспоживслужби на 2 аркушах (т. 1 а.с. 229-230), натомість стверджує про наявність відповіді на скаргу до Держпродспоживслужби у додатках до відповіді на відзив.

Проте, матеріали справи, у тому числі додатки до відповіді на відзив (т. 1 а.с. 120-146), не містять вказаної скарги до Держпродспоживслужби, що виключає можливість встановити не тільки факт їх існування, а і кількість аркушів, з яких вона складається.

При цьому, в матеріалах справи дійсно наявна відповідь на скаргу (т. 1 а.с. 231), яку адвокат додав не до відповіді на відзив, а до заперечень проти клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

З вказаної відповіді вбачається, що вона адресована не адвокату, а ТОВ СП «Агропромінвест».

Що стосується адвокатського запиту до Мінекономіки, то сам запит суду наданий не був, хоча в матеріалах справи міститься відповідь на нього на ім`я адвоката (т. 1 а.с. 232-234), що підтверджує факт його існування та подання.

Отже, зважаючи на принципи безсторонності, добросовісності та розсудливості, суд вважає за можливе включити витрати на подання вказаних запитів до відшкодування, зважаючи і на те, що як вбачається зі змісту запиту до Держпродспоживслужби та відповіді Мінекономіки, вони стосуються надання правничої допомоги, пов`язаної з даною справою.

Хоча, суд не може погодитись з обґрунтованістю того, що запит до Держпродспоживслужби розраховується з вартості 100 грн. за аркуш, а до Мінекономіки 150 грн. за аркуш.

Отже, наведені витрати підлягають зменшенню.

(4) На переконання суду складання відповіді на відзив, виходячи з 8 аркушів, не тільки зважаючи на вже вказані обставини, зокрема, нескладність спору, а і з огляду на те, що перша сторінка відповіді на відзив (т. 1 а.с. 120) фактично не містить будь-яких аргументів по суті, а лише реквізити та короткий опис, в той час як остання сторінка взагалі майже пуста - містяться тільки реквізити і підпис, не є виправданим, а відтак підлягає зменшенню.

(5) Складання заперечень проти клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, що оцінено адвокатом в 2 500 грн. є за висновком суду занадто завищеним, оскільки необхідність у їх складанні в першу чергу викликано через допущення самим адвокатом недоліків у поданих документах для відшкодування витрат на правничу допомогу, що призвело до необхідності у призначенні судового засідання для з`ясування всіх обставин, а також підтверджуєтеся самим адвокатом, а саме: згідно з актом від 19.11.2020 (т. 2 а.с. 20), останній складено з метою усунення зауважень, викладених під час судового засідання 16.11.2020.

Крім того, для професійного досвідченого адвоката, не вимагає за висновком суду великого обсягу роботи та затрат часу складання таких заперечень, з огляду на що розмір таких витрат також підлягає зменшенню.

(5) Щодо відправки пошти - поштових чеків (т. 1 а.с. 203-208), слід зазначити наступне.

Вказані чеки не містять конкретизації в межах якої саме справи здійснено направлення, як обґрунтовано стверджує представник відповідача, в той час як в судовому засіданні встановлено, що в межах договору від 05.12.2019 №05/12 адвокат супроводжує три адміністративні справи за позовом ТОВ СП «Агропромінвест» - дану справу та справи №640/18056/19, №640/12908/20.

Натомість, матеріали справи містять докази, які частково підтверджують такі витрати, що встановлено судом за допомогою співставлення номерів штрих-кодів, а саме:

витрати на суму 29,60 грн. по штрих-коду 874 (т. 1 а.с. 203) щодо відправки позовної заяви підтверджено тим самим кодом на конверті, в якому надійшов позов у даній справі (т. 1 а.с. 35 на звороті);

витрати на суму 27 грн. по штрих-коду 350 (т. 1 а.с. 205-206) щодо відправки заяви про забезпечення позову підтверджено тим самим кодом на конверті, в якому надійшла заява у даній справі (т. 1 а.с. 188);

витрати на суму 27 грн. по штрих-коду 062 (т. 1 а.с. 207) щодо відправки клопотання підтверджено тим самим кодом на конверті, в якому воно надійшло (т. 1 а.с. 200);

витрати на суму 44,60 грн. (т. 1 а.с. 208) щодо відправки відповіді на відзив підтверджуються тим, що в описі вказано щодо якої саме справи її направлено.

Досліджуючи вказані докази та виокремлюючи їх з поміж інших, які не стосуються даної справи, судом також звернуто увагу на дату та час, зазначені у чеках, накладних та описах.

Таким чином, відшкодуванню підлягають поштові витрати на суму 128,20 грн. (29,60 грн. + 27 грн. + 27 грн. + 44,60 грн.), а щодо решти, по-перше, адвокатом не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесення їх в межах саме даної справи, по-друге, їх частина очевидно стосується розгляду іншої справи, як наприклад, відправка рекомендованого листа до Печерського райвідділу, що може стосуватися витрат в межах справи №640/12908/20 за позовом ТОВ СП «Агропромінвест» до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови від 04.03.2020 у ВП №61435515.

Таким чином, з огляду на складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, суд вважає заявлені витрати обґрунтованими частково, оскільки вони є неспівмірними із заявленою сумою витрат на правовому допомогу, а також через відсутність доказів на підтвердження понесення позивачем судових витрат у вказаних частинах.

Враховуючи викладене у сукупності, а також фактичний об`єм виконаної роботи та незначну складність, суд вважає розумно обґрунтованими, справедливими та співмірними заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу у розмірі 7 800 грн. за всіма визначеними у названому акті складовими професійних правничих послуг та пов`язаними з ними витратами.

У контексті цієї справи суд зазначає, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку про часткове стягнення витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 72-77, 90, 134, 139, 241-246, 250, 252 КАС України,

вирішив:

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю спільне підприємство «Агропромінвест» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві витрати, пов`язані з розглядом справи в сумі 7 800 гривень (сім тисяч вісімсот гривень).

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 цього ж Кодексу.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак