Справа № 500/4032/20
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Справа № 500/4032/20

15 грудня 2020 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Чепенюк О.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Бережанської об`єднаної територіальної громади про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Бережанської об`єднаної територіальної громади, у якому просить «постановити рішенням, яким зобов`язати Бережанську міську об`єднану територіальну громаду облаштувати до певного, визначеного судом, часу відповідно до норм і вимог ДБН та благоустрою населених пунктів, водовідвідну канаву між будинковолодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та відновити зруйновану огорожу земельної ділянки ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_2 ».

Позов обгрунтовано тим, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , та земельної ділянки, на якій він розташований. Між її будинковолодінням і земельною ділянкою сусідського будинковолодіння, власником якого є ОСОБА_2 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , знаходиться земельна ділянка, що нале жить Бережанській міській раді та служить як водовідвідна канава для дощових та талих вод. Однак з часу прива тизації земельної ділянки суміжним землекористувачем ОСОБА_2 ширина зазначеної водовід відної канави суттєво зменшилась. Кожного року після проходження дощів, таяння снігу з АДРЕСА_2 та з вулиць, що знаходя ться вище неї, значні потоки води стікають до річки через цю земельну ділянку (водовідвідну канаву), що розташована між будинковолодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що через зменшення її ширини внаслідок здійснення приватизації земельної ділянки суміжним землекористувачем ОСОБА_2 , потоки води підмивають її земельну ділянку та зносять землю до річки, зруй нували підмурівок та металічну огорожу, що була встановлена на межі її земельної ділянки та визначала її межі на місцевості (в натурі). У зв`язку з цим позивач неодноразово зверталася із заявами до Бережанської міської ради, щоб провели обстеження цієї водовідвідної канави та зді йснили її благоустрій. На ці звернення проводилися комісійні обстеження, актами яких зафіксовано, що межові знаки порушені внаслідок посування грунту. Внаслідок розмивання дощовими водами канави стічних вод між дворами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 відбувся зсув грунту разом з металічною огорожею зі сторони ОСОБА_1 .

З заявою до Бережанської міської ради звертався також ОСОБА_2 щодо обстеження земельної ділянки Бережанської міської ради між будинковолодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 на предмет самовільного зайняття ОСОБА_1 частини цієї земельної ділянки та порушення ОСОБА_1 правил благоустрою. За результатами такої заяви складався акт, позивача притягували до адміністративної відповідальності, проте відповідна постанова була скасована судом.

Позивач у позові зазначає про те, що пошкодження та знищення огорожі її земельної ділянки сталося з вини відпо відача і внаслідок недотримання ним правил благоустрою та внаслідок неналежного облаштування водовідвідної канави та зменшення ширини цієї водовідвідної канави. У зв`язку з такими обставинами позивач звернулася до суду з вимогами про проведення благоустрою території та відновлення зруйнованої огорожі.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності і спеціалізації.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначеннями, наведеними у пунктах 1, 2 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено в статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у частині першій якої зазначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Аналіз змісту статті 19 КАС України та статті 19 ЦПК України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У цій справі позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, де знаходиться її будинковолодіння, за адресою: АДРЕСА_2 .

Зі змісту позову та доданих до нього матеріалів вбачається, що між будинковолодінням позивача та сусіднім будинковолодінням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 , проходить земельна ділянка, на якій розміщена водовідвідна канава, щодо меж якої між вказаними особами виникли неузгодженості. І ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 зверталися в міську раду щодо обстеження даної земельної ділянки і самовільне її зайняття іншим сусідом. Крім того, ОСОБА_1 вважає, що внаслідок неналежного благоустрою цієї території Бережанською міською радою та дій ОСОБА_2 після приватизації ним земельної ділянки під своїм будинковолодінням, відбувся зсув грунту разом з металевою огорожею її земельної ділянки, яку хоче відновити позивач.

Спірні правовідносини між учасниками справи виникли внаслідок непроведення благоустрою території Бережанською міською радою, внаслідок чого зруйнована металева огорожа ОСОБА_1 , яку вона хоче, щоб відповідач відновив та прововів благоустрій земельної ділянки, суміжної з її земельною ділянкою, а тому у позивача виникла необхідність захисту її цивільних прав.

Між ОСОБА_1 та Бережанською міською об`єднаною територіальною громадою не виникли публічно-правові правовідносини в розумінні КАС України, а цивільні правовідносини, оскільки порушення своїх прав позивач мотивує не виконанням відповідачем як власником суміжної земельної ділянки своїх зобов`язань щодо її благоустрою, внаслідок чого позивачу завдано шкоду у вигляді руйнування огорожі її земельної ділянки.

Будь-яких дій чи бездіяльності Бережанської міської об`єднаної територіальної громади, рішень, вчинених (допущених) чи прийнятих щодо ОСОБА_1 , остання не оскаржує, а позовна вимоги про зобов`язання відповідача провести благоустрій водовідвідної канави та відновити зруйновану огорожу позивача у цьому випадку не має на меті захисту прав позивача як учасника публічно-правових правовідносин, а є зверненням щодо захисту її цивільних прав.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 Цивільного кодексу України).

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені суб`єктом владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то вимоги до такого суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.

Спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування, а стосується захисту її приватних інтересів, тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного права, і спір необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в п. 24 рішення від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та обставин, викладених у позові, слід прийти до висновку про відмову у відкритті провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.

Згідно із частиною п`ятою статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до частини шостої статті 170 КАС України слід роз`яснити позивачу, що для розгляду даного спору законом встановлено інший порядок судового провадження, цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Позивачу необхідно роз`яснити право звернутися до суду із клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 19, 170, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Бережанської об`єднаної територіальної громади про зобов`язання вчинити певні дії,.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Чепенюк О.В.