Справа № 640/26276/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2020 року м. Київ № 640/26276/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи
за позовом ОСОБА_1 ,
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ,
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі- Позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач), в якому просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві внаслідок зменшення позивачу пенсії відповідних сум грошового забезпечення з 90% до 70%, премії з 44,69% до 17,67%, надбавки за особливо важливі завдання 50% - протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразово, недоотримані суми пенсії за минулий час.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач протиправно обмежив суму виплати його пенсії, зважаючи на норми Конституції України, рішення Конституційного Суду України та практику Верховного Суду України, що регулюють спірні правовідносини.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.01.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачем до суду відзив на позовну заяву не подано, але позивач надав відповідь на відзив відповідача 12.03.2020 року в якому викладенні заперечення проти доводів відповідача щодо відмови в задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ з 20.08.1996 року.
На підставі пункту 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», позивачу з 02.04.2018 року здійснено перерахунок пенсії та передбачено виплату суму підвищення пенсії: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року - 50 відсотків від суми підвищення, з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 75 відсотків від суми підвищення, з 01.01.2020 року - 100 відсотків від суми підвищення.
Позивача 04.02.2019 року звернувся до відповідача з заявою щодо надання інформації про підстави зменшення розміру виплати пенсії за рахунок поетапного обмеження виплати суму підвищення.
Відповідач листом від 28.02.2019 року № 41592/02 повідомив позивача, що при проведенні перерахунку пенсії розмір пенсії обчислено відповідно до чинних правовідносин.
Вважаючи протиправними дії органів пенсійного фонду, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, у редакції, чинній на момент проведення позивачу перерахунку пенсії, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.
Так, частиною першою та четвертою цієї статті визначено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 визначено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах:
з 1 січня 2018 року - 50 відсотків;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;
з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Як вбачається з матеріалів справи позивачу здійснено перерахунок пенсії з 02.04.2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103.
Основний розмір пенсії позивача після вказаного перерахунку зменшився з 90% до 70% грошового забезпечення зі зменшенням розміру премії з 44,6% до 17,67% та без урахування надбавки за особливо важливі завдання 50%.
Поряд з цим, у довідці про розмір грошового забезпечення, наданій Головним управлінням МВС України в місті Києві № 25253 від 21.03.2018 року, на підставі якої було здійснено перерахунок пенсії позивача з 02.04.2018 року зазначено, з урахуванням розміру посадового окладу - 2950,00 грн, оклад за військовим званням - 2200,00 грн, надбавка за вислугу років 50% - 2575,00 грн., премії 1365,01 грн.
У листі відповіді позивачу - Відповідач наголошує, що перерахунок пенсії проведено на умовах, у порядку та розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №103.
Суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 5 Порядку №45 (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин), під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Аналогічні приписи були визначені пунктом 1 постанови №103, яким визначено перерахувати пенсії, згідно із Законом № 2262-ХІІ до 01.03.2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.01.2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №704.
Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року по справі №826/3858/18, визнано протиправними та не чинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18 залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, а отже набрало законної сили 05.03.2019 року.
Однак, суд зазначає, що скасування з 05.03.2019 року в судовому порядку пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України №103 не впливає на результат розгляду цієї справи по суті, оскільки алгоритм дій державних органів під час проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ, передбачений у постанові Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45, не змінився у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України №103.
Порядок №45 в редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України №103 також передбачав, що на підставі списків уповноважені органи готували для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подавали їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Головні управління Пенсійного фонду України здійснювали перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від обласних військових комісаріатів, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого перерахунку. Форма довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, в тому числі складові грошового забезпечення, визначалася у додатку 2 Порядку № 45.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 13.03.2019 року по справі №240/6263/18.
Згідно з висновком Верховного Суду України (постанова від 22.04.2014 року у справі №21-484а13) про правильне застосування статей 49 та 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб", щодо підстав для повідомлення про відмову в перерахунку пенсії, суд вказує, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком проведення перерахунку, повідомляють орган Пенсійного фонду України.
Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 2262-ХІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Отже, у разі відсутності у пенсійній справі необхідних для перерахунку пенсії документів, такий перерахунок здійснюється на підставі поданих пенсіонером додаткових документі.
З системного аналізу викладеного вбачається, що головні управління Пенсійного фонду України наділені повноваженнями щодо здійснення перерахунку пенсій після надходження довідок встановленого зразка, тобто у органів пенсійного фонду відсутній обов`язок щодо самостійного витребування відповідних довідок.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03.07.2018 року у справі №709/2728/16-а.
Позивачем не надано суду доказів оскарження дій уповноваженого органу щодо складання та направлення відповідачу на підставі вимог Порядку №45 довідки з визначеними у ній видами грошового забезпечення, для перерахунку пенсії позивача, лише у вигляді посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, зобов`язання надати довідку з урахуванням інших видів грошового забезпечення, як не було заявлено таких вимог і в межах розгляду даної справи.
Таким чином, законодавством чітко визначено процедуру, за якою провадиться перерахунок розміру пенсії, відповідно до 63 Закону № 2262-ХІ, а тому покладення обов`язку на відповідача діяти не у відповідності до Порядку, означало б спонукання до виходу за межі своїх повноважень.
Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеним у вказаному вище рішенні від 13.03.2019 року у справі №240/6263/18.
Одночасно суд зазначає, що позивач не позбавлений права на звернення до суду з вимогами до органу, з якого був звільнений, з приводу складових грошового забезпечення, включених до довідки для перерахунку пенсії, що стосується вимоги щодо зобов`язання врахувати при перерахунку пенсії позивач надбавку за особливо важливі завдання 50% та видачі відповідної довідки, проте в рамках цієї адміністративної справи такі вимоги розгляду не підлягають.
Водночас, як було зазначено вище, при здійсненні позивачу перерахунку його пенсії з 02.04.2018 року відповідач зменшив відсотковий розмір його пенсії з 90% до 70%, зі зменшенням розміру премії з 44,6% до 17,67% .
З огляду на суб`єктний склад учасників цієї справи, зміст позовних вимог і фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що дана справа в частині зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії є типовою. При її вирішенні слід застосовувати висновок Верховного Суду, викладений в рішенні від 04.02.2019 року у зразковій справі №240/5401/18, що набрало законної сили 16.10.2019 року, після прийняття Великою Палатою Верховного Суду постанови у цій справі.
У пункті 30 вказаного рішення Верховний Суд, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, дійшов висновку про те, що при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі постанови Кабінету Міністрів України №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Відповідач не надав суду спростувань доводам позивача і неприйнятності вказаного висновку Верховного Суду при розгляді цієї справи.
Отже, враховуючи вищевказаний висновок Верховного Суду, суд вважає неправомірними дії відповідача щодо зменшення при проведенні перерахунку пенсії позивача з 02.04.2018 року її розміру з 90% до 70% грошового забезпечення, тому вимога про визнання протиправними дій відповідача у цій частині є обґрунтованою і підлягає задоволенню.
Стосовно зменшення розміру премії з 44,6% до 17,67% суд зазначає наступне.
Як зазначено судом вище, алгоритм дій державних органів під час проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ, передбачений у постанові Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45, не змінився у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України №103.
Порядок №45 в редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України №103 також передбачав, що на підставі списків уповноважені органи готували для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подавали їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Головні управління Пенсійного фонду України здійснювали перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від обласних військових комісаріатів, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого перерахунку. Форма довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, в тому числі складові грошового забезпечення, визначалася у додатку 2 Порядку № 45.
Отже, на час перерахунку пенсії позивача, у відповідача не було іншої довідки ніж наданої Головним управлінням МВС України в місті Києві № 25253 від 21.03.2018 року, на підставі якої було здійснено перерахунок пенсії позивача з 02.04.2018 року і в якій зазначено розмір премії 17,67%, що вказує на відсутність можливості відповідача використати інший розмір премії позивача при проведенні перерахунку його пенсії.
Частиною другою статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Відповідно, вказаний нормативно-правовий акти втратив чинність з 05.03.2019 року, і не може застосуватися відповідачем для нарахування пенсії позивачу з цієї дати.
Водночас, чинним законодавством не визначено наслідків визнання нормативно-правового акту протиправним щодо правовідносин, які мали місце під час його чинності, і для визначення цих наслідків суд керується статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права також з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Зокрема, у рішенні від 26.06.2014 року по справі «Суханов та Ільченко проти України» судом зроблено висновок, що стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте, якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату в якості права на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам.
Суд також зазначає, що хоча відповідач як суб`єкт владних повноважень, починаючи з 01.01.2018 року, керувався чинними нормативно-правовими актами для розрахунку розміру пенсії позивача, проте, з огляду на наступне визнання їх протиправними позивачу має бути проведено перерахунок пенсії без врахуванням передбачених вказаними нормативно-правовими актами обмежень.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку суду, відповідачем не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
1.Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування при перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 02.04.2018 року обмеження в 70% відповідних сум грошового забезпечення;
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 02.04.2018 року виходячи з розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення та здійснити відповідні виплати з урахуванням усіх доплат, надбавок та раніше проведених виплат.
4. В іншій частині позову відмовити.
5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська 16, м. Київ, 04053, ).
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.І. Добрянська