Справа № 500/3341/20
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/3341/20

16 грудня 2020 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській обл. Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 18.09.2020 ВП №60797842 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. під час виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/706/19.

Позовні вимоги обґрунтовано тим що 05.12.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Наконечною І.В., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60797842.

Дану постанову винесено на виконання виконавчого листа №500/706/19 від 03.12.2019 виданого Тернопільським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області провести ОСОБА_1 з 01.01.2016 перерахунок та виплату пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Зазначає, що оскаржуваною постановою від 18.09.2020 ВП №60797842, державний виконавець наклав штраф на позивача та постановив стягнути на користь держави 5100,00 грн.

Позивач вважає дану постанову про накладення штрафу такою, що підлягає до скасування, з огляду на те, що винесення даної постанови, на його думку, є неправомірним та не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки прийнята з порушенням процедури передбаченої Законом №1404-VIII "Про виконавче провадження", а Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, за відсутності інформації про розмір грошового забезпечення з якого слід провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , вжито усіх можливих заходів щодо обов`язкового виконання рішення суду в адміністративній справі №500/706/19.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи. У справі призначено судове засідання на 10.11.2020.

06.11.2020 через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з урахуванням наступного.

Так, відповідач вказав, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №60797842 з примусового виконання виконавчого листа №500/706/19 виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 03.12.2019 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області провести ОСОБА_1 з 01.01.2016 перерахунок та виплату пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Керуючись вимогами Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем 02.12.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано виконати рішення протягом 10 робочих днів, про що письмово повідомити відділ.

Зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області рішення суду у справі №500/706/19 не виконано. Водночас, згідно вимог статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. З огляду на викладене на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. відповідно до постанови від 18.09.2020 у ВП №60797842.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови про накладення штрафу від 18.09.2020 залишено без руху. Позивачу надано п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

26.11.2020 ухвалою суду визначено продовжити розгляд адміністративної справи №500/3341/20 за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови. У справі призначено судове засідання на 07.12.2020.

В судовому засіданні 07.12.2020 розгляд справи відкладено до 16.12.2020 у зв`язку з неприбуттям в судове засідання представника позивача.

Через офіційну електронну адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області поступило клопотання про розгляд справи у письмовому проваджені без участі представника позивача.

Представником відповідача 16.12.2020 через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду подано письмову заяву про розгляд справи №500/3341/20 в письмовому провадженні.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки від представників сторін поступили письмові клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні, підстав для відкладення розгляду справи, визначених КАС України, немає, та відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, тому справу розглянуто за відсутності сторін (їх представників), у письмовому провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження №60797842 з примусового виконання виконавчого листа №500/706/19, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 03.12.2019 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області провести ОСОБА_1 з 01.01.2016 перерахунок та виплату пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

05.12.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження. Боржника зобов`язано виконати рішення протягом 10 робочих днів, про, що письмово повідомити відділ.

Згідно листа позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за №12347/07-01 від 23.12.2019 рішення суду не виконано з поважних причин.

Так, Головне управління пенсійного фонду України в Тернопільській області листом звернулося до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області" щодо надання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяких іншим категоріям осіб". До листа долучено список осіб, пенсії яких підлягають перерахунку з 01.01.2016, до якого включено ОСОБА_1 . Разом з тим, у надані Головному управлінні пенсійного фонду України в Тернопільській області необхідної довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , сектором із соціально-гуманітарних питань Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області" відмовлено з підстав скасування рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва, пунктів 1, 2 та 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяких іншим категоріям осіб". Враховуючи, що органи Пенсійного фонду правом самостійно визначати складові та розмір грошового забезпечення осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, не мають, Головне управління звернулось до суду із заявою про роз`яснення судового рішення у цій справі, яке не виконано. Таким чином, неможливо виконати рішення суду до надання судом відповідного роз`яснення чи встановлення способу або порядку виконання рішення суду.

27.12.2020 Головне управління пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося до відповідача із заявою №12617/07-01 про встановлення способу і порядку його виконання.

04.02.2019 державним виконавцем подано заяву до Тернопільського окружного адміністративного суду Тернопільської області про встановлення чи зміну способу або порядку виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду Тернопільської області №500/706/19.

Ухвалою суду від 21.02.2020 у задоволені заяви про встановлення способу і порядку виконання рішення відмовлено.

Державним виконавцем 04.06.2020 на адресу боржника направлено вимогу виконати рішення №500/706/19 Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 та зобов`язано боржника виконати рішення суду з наданням підтверджуючих документів протягом 10 робочих днів.

13.08.2020 на адресу боржника повторно направлено вимогу виконати рішення №500/706/19 Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 та зобов`язано боржника виконати рішення суду з наданням підтверджуючих документів протягом 10 робочих днів.

Згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0702-5/13059 від 31.08.2020 за відсутності інформації про розмір грошового забезпечення з якого слід провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 неможливо виконати рішення суду.

18.09.2020 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн.

Одночасно зобов`язано боржника протягом 10 робочих днів виконати рішення суду, про що негайно повідомити (з наданням підтверджуючих документів) державного виконавця відділу та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями статті 2 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" встановлено, що правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 19 Закону №1404-VIII сторони виконавчого провадження зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення.

Частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII визначено підстави початку примусового виконання рішення виконавцем, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. (частина п`ята статті 26 Закону №1404-VIII).

Частинами першою та другою статті 63 Закону №1404-VIII визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У пункті 51 рішення від 30.11.2004 року у справі "Михайленки та інші проти України" (Заяви NN 35091/02, 35196/02, 35201/02, 35204/02, 35945/02, 35949/02, 35953/02, 36800/02, 38296/02, 42814/02) Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

Таким чином, з аналізу норм Закону України "Про виконавче провадження" випливає, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності. Інших заходів для примусового виконання рішень немайнового характеру законодавством не визначено.

Передбачений статтею 75 Закону №1404-VIII штраф є заходом впливу на боржника, який застосовується за відсутності поважних причин не виконання у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №60797842 від 05.12.2019 до дати винесення постанови про накладення штрафу від 18.09.2020, боржник не скористався своїми правами, встановленими Законом №1404-VIII, а саме: не звернувся до державного виконавця із заявою про відкладення провадження виконавчих дій, не звернувся до суду із заявою про відстрочку чи розстрочку виконання, а також не надав державному виконавцю відомостей, які б зумовили обов`язкове зупинення виконавчого провадження. Тобто, жодних дій спрямованих на виконання рішення суду, у вказаний період Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснено не було.

Також суд зазначає, що Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013).

Крім того, Конституційний Суд України наголошував, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 2 червня 2016 року №1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, статтею 129-1, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Аналіз статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України у їх системному зв`язку, наведених юридичних позицій Конституційного Суду України дає підстави стверджувати, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Зазначена правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду наведеного в постанові від 26.02.2020 у справі №821/1867/17 провадження №К/9901/47228/18.

Таким чином, позивачем не надано, а судом не здобуто доказів, які б свідчили, про виконання у даній справі судового рішення до винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

Крім того, за наявності обставини, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення в адміністративній справі (ускладнюють його виконання) або роблять його виконання неможливим Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не було позбавлене права на звернення до суду в порядку КАС України з заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Враховуючи наведені вище обставини, оскаржувану постанову про накладення штрафу державним виконавцем винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з метою недопущення порушень положень Закону №1404-VIII.

Суд звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішенням у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, ЄСПЛ нагадав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Відповідно за наведених обставин, судом не встановлено, а позивачем не доведено підстав які б свідчили, що спірна постанова про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. прийнята без дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України.

На підставі частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд дійшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які не підтверджуються достатніми доказами, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог, а, отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 18.09.2020 ВП №60797842 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. під час виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/706/19 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, );

відповідач:

- Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (місцезнаходження: вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46021, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.