Справа № 420/7017/19
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2020-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7017/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу в письмовій відповіді № 14/1-1103 від 11.11.2019 року на інформаційний запит від 05.11.2019 року, відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповіді в повному обсязі щодо запитуваної інформації:

- не надання інформації про заробітну плату помісячно: за 09.2009 року, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 6 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року;

- не надання інформації про всі виплати нарахованих та сплачених страхових внесків з заробітної плати до Пенсійного Фонду України помісячно: за 09.2009 року, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 6 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року;

- надання відповіді на інформаційний запит від 05.11.2019 року з порушенням строків, встановлених статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

- надання відповіді на інформаційний запит від 05.11.2019 року з порушенням вимог статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», щодо не зазначення порядку оскарження відмови в задоволенні запиту;

- зобов`язати відповідача надати позивачу письмову відповідь на інформаційний запит від 05.11.2019 року відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», в повному обсязі щодо запитуваної інформації:

- надати інформацію про заробітну плату помісячно: за 09.2009 року, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 6 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року;

- надати інформацію про всі виплати нарахованих та сплачених страхових внесків з заробітної плати до Пенсійного Фонду України помісячно: за 09.2009 року, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 6 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року;

- надати відповідь на інформаційний запит від 05.11.2019 року, з врахуванням вимог статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», щодо зазначення порядку оскарження відмови в задоволенні запиту;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.

Ухвалами суду від 02.12.2019 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; від 26.12.2019 року: вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження; від 22.01.2020 року: продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів.

В судове засідання 10.08.2020 року учасники справи та/або їх представники не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду. (а.с.133-136)

10.08.2020 року позивачем до суду подано заяву, в якій останній просить судове засідання у справі № 420//7017/19, призначене на 10.08.2020 року на 14.30 год., розглядати без його участі. (а.с.137)

Відповідач та третя особа про причини неявки їх представників суд не повідомили, заяв (клопотань) про відкладення (оголошення перерви) судового розгляду від них до суду не надійшло.

Виходячи з наведеного, керуючись положеннями ч. 3 ст. 194, ч.ч. 1, 3, 9 ст. 205 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно зі змістом позовної заяви та додаткових пояснень щодо окремих питань справи, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, з таких підстав:

- 14.11.2019 року ОСОБА_1 отримав відповідь № 14/1-1103 від 11.11.2019 р. на інформаційний запит до Головного Управління МВС України в Одеській області - довідку про заробітну плату для обчислення пенсії, з якої стало відомо, про не відображення в довідці (в повному обсязі) заробітної плати для обчислення пенсії та не нарахування та не сплату ГУМВС України в Одеській області внесків в Пенсійний фонд України з 09.2009, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 06 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року;

- з норм законодавства вбачається, що в разі стягнення судом нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за порушення строків виплати заробітної плати, роботодавець зобов`язаний включити стягнену суму до фонду оплати праці, попередньо нарахувавши та відобразивши їх в бухгалтерському обліку підприємства, а також у встановленому законом розмірі сплатити єдиний соціальний внесок на відповідний казначейський рахунок органу доходів і зборів. При цьому, база нарахування єдиного соціального внеску визначається шляхом ділення встановленої судом заробітної плати та компенсації на кількість місяців, за які вона стягнена. Обов`язковою передумовою перерахування єдиного соціального внеску до бюджету є нарахування роботодавцем вказаної в судовому рішенні суми як заробітної плати та її відображення в бухгалтерському обліку;

- відповідач не здійснив нарахування стягнутих за рішенням Одеського окружного адміністративного суду, від 09.07.2019 р., по справі № 815/6861/15 та постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі № 2а/1570/1378/2011 від 23.06.2011 р., не включив її до фонду оплати праці та не обрахував і не сплатив єдиний соціальний внесок до бюджету. Тим самим, з вини відповідача індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 - не відображають страхового періоду та сплати єдиного соціального внеску за період протягом часу з 2010 року по 2019 роки, що свідчить про суттєве порушення прав ОСОБА_1 , бо відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

- страховий стаж обчислюється у місяцях, і той місяць за який не сплачено внески в Пенсійний фонд, не включаються у страховий стаж. Таким чином, на даний час не зараховуються до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 - за 09.2009 року, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 06 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року;

- за змістом відповіді № 14/1-1103 від 11.11.2019 р., на інформаційний запит до ГУ МВС України в Одеській області - про надання довідки ОСОБА_1 про заробітну плату для обчислення пенсії - ОСОБА_1 не було надано повної інформації по суті порушених у інформаційному запиті від 05.11.2019 р. питань, а саме не надано інформацію про заробітну плату помісячно: за 09.2009 року, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 06 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року. Не надано інформацію про всі виплати нарахованих та сплачених страхових внесків до Пенсійного Фонду України помісячно: за 09.2009 року, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 06 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року;

- в інформаційному запиті до ГУ МВС України в Одеській області - про надання довідки ОСОБА_1 про заробітну плату для обчислення пенсії - було вказано, що письмову відповідь на запит просить надати на руки. Відповідь на інформаційний запит, ОСОБА_1 надано на руки 14.11.2019 року (що підтверджується підписом про отримання), з порушенням строків встановлених статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме через 8 робочих днів. Крім того, відповідь, № 14/1-1103 від 11.11.2019 р. - на інформаційний запит ОСОБА_1 підготовлено з порушенням вимог статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», щодо зазначення порядку оскарження відмови в задоволенні запиту;

- відповідач допустив протиправну бездіяльність з приводу ненадання в повному обсязі запитуваної інформації, відповідь на інформаційний запит ОСОБА_1 надано з порушенням строків встановлених статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідь на інформаційний запит підготовлено з порушенням вимог статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», щодо зазначення порядку оскарження відмови в задоволенні запиту;

- згідно довідки МСЕК № 037629 серії 12 ААБ від 15.02.2019 р., ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності. З урахуванням вищенаведеного, оскільки ОСОБА_1 є особою з обмеженими можливостями та має пільги на першочерговий розгляд свого звернення, однак вказані обставини залишені відповідачем поза увагою. Надання відповіді на запитувану інформацію є прямим фактом наявності моральних страждань у ОСОБА_1 , як у особи, чиї права були порушені незаконними діями/бездіяльністю з боку посадових осіб ГУ МВС України в Одеській області. Сам факт допущення протиправної бездіяльності свідчить про порушення прав ОСОБА_1 , гарантованих Конституцією України, Конвенцією про захист прав і основоположних свобод та Законів України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР, «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII, «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 р. № 2939-VI, впливає факт, що в результаті виявлених порушень ОСОБА_1 зазнав душевних страждань, моральної шкоди, втрат майнового та не майнового характеру, які не можуть бути виправленими шляхом лише констатації факту порушення. Тобто випливає висновок, що сам лише факт правопорушення має своїм наслідком спричинення моральної шкоди;

- внаслідок протиправної бездіяльності з боку посадових осіб ГУ МВС України в Одеській області, щодо ненадання ОСОБА_1 , особі з обмеженими можливостями, повної письмової відповіді на інформаційний запит, від 05.11.2019 р., відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», ОСОБА_1 має право на відшкодування за рахунок ГУ МВС України в Одеській області моральної шкоди. Таким чином визначений розмір спричиненої ОСОБА_1 моральної шкоди - 50000 грн., цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини;

- ОСОБА_1 не було надано повної інформації по суті порушених у інформаційному запиті від 05.11.2019 р. питань, а саме не надано інформації про заробітну плату для обчислення пенсії помісячно: за 09.2009 року, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 06 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року. Не надано інформацію про всі виплати нарахованих та сплачених страхових внесків до Пенсійного Фонду України помісячно: за 09.2009 року, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 06 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року, з урахуванням та відображенням стягнутого за рішеннями судів середньомісячного грошового забезпечення: постанова Одеського окружного адміністративного суду по справі № 2а/1570/1378/2011 від 23.06.2011 р. - стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області через Суворовський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на користь позивача середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу у загальному розмірі 66522,16 грн., з яких: 20550 грн. за період з 25 жовтня 2015 по 25 липня 2011 року, та 45972,16 грн. за період роботи з 6 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року. Це рішення було виконане у безспірному порядку та стягнуто на користь позивача загальну суму в розмірі 66522,16 грн. постанова Одеського окружного адміністративного, в справі № 815/424/14 від 10.02.2015 року - стягнуто з Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за один рік у розмірі 27023,16 грн.; рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 р. по справі № 815/6861/1 - стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (ліквідаційна комісія) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 року по 08.07.2019 року в розмірі 134927,38 грн. (без врахування обов`язкових відрахувань та виплаченої вихідної допомоги);

- посилання відповідача щодо неможливості надання інформації: про заробітну плату для обчислення пенсії помісячно:. Щодо неможливості надання інформації про всі виплати нарахованих та сплачених страхових внесків до Пенсійного фонду України помісячно: за 09.2009 року, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 06 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року, з урахуванням та відображенням стягнутого за рішенням судів середньомісячного грошового забезпечення - не заслуговує на увагу та є незаконним, а встановлені обставини, що ГУ МВС України в Одеській області не виконувало рішення судів, які набрали законної сили і всі суми були списані примусово з рахунків відповідача - не є підставою, яка позбавляє обов`язку володіти інформацією та ужити заходів щодо отримання або створення відповідної інформації відповідно до законодавства, характеризують ГУМВС України в Одеській області, як цинічного та систематичного порушника Законів України;

- моральна шкода, завдана ОСОБА_1 полягає в моральних стражданнях та переживаннях які ОСОБА_1 переніс під час читання очевидної незаконної відповіді на інформаційний запит та усвідомлення витонченого знущання над ним, що виникало у нього почуття душевного болю, оскільки член ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області Сидоренко О. С. , явно таким чином знущався над ОСОБА_1 , всупереч чинному законодавству держави Україна, оскільки це посилювало відчуття невизначеності. Крім цього ОСОБА_1 змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а необхідність поновлення порушених прав змусила його вживати додаткових заходів для їх захисту в суді, що ОСОБА_1 сприймає як зверхнє ставлення до нього, як до людини, з чого він відчув себе приниженим і морально подавленим та ці відчуття продовжуються і понині. Крім цього ОСОБА_1 вчергове вимушений звертатись до суду, що вимагає від нього додаткових витрат його дорогоцінного часу з його безцінного життя / цей факт є загальновідомим і доказуванню не підлягає / та свідчить про моральне та психологічне насилля над ОСОБА_1 шляхом неналежного виконання своїх службових обов`язків членом ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області Сидоренко О. С., що привело до порушення честі та гідності ОСОБА_1 і посилення впевненості безладдя, безвладдя та безкарності у системі органів державної влади та підриві авторитету державної влади;

- внаслідок не надання інформації на інформаційний запит, порушено право ОСОБА_1 на честь і гідність та інші немайнові права гідність людини недоторканна і право на неї є безпосереднє уживане право. Поважати і захищати її обов`язок всієї державної влади держави Україна та її працівників, яка зобов`язується дотримуватися непорушні і бездоганні права людини як основу кожного людського співтовариства, миру і справедливості в усьому світі. При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Таким чином значна глибина моральних страждань, завданих порушенням немайнових прав ОСОБА_1 , сильна і руйнівна біль для його душевного стану, яка має тяжкий характер моральних страждань, завданих позивачу, довічні та непоправні втрати немайнового характеру підлягають безумовному відшкодуванню ОСОБА_1 ;

- еталонне рішення ВС в такого роду спорах чітко висловлене в справі № 686/20012/18 та є обов`язковим для врахування при вирішенні спору, а відступлення від нього має бути аргументоване чи передане на розгляд об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суд. Також непоганим орієнтиром даних правовідносин є рішення ВС в справі № 646/1591/18, рішення КАС ВС від 27 листопада 2019 року у справі № 750/633017, рішення ВП в справі № 904/4494/18. Загальноприйняті підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані ВС в справі № 464/3789/17. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові від 17.12.2018 у справі № 509/4156/15-а.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, із зазначенням таких фактичних обставин:

- в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа № 420/2064/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУМВС України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання нарахувати податок із суми доходу, під час розгляду якої було встановлено деякі факти, які мають преюдиційне значення під час розгляду даної справи, а саме в рішенні ООАС по справі № 420/2064/19 від 06 вересня 2019 року;

- щодо періоду з 07.11.2015 року по 2019 рік, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року по справі № 815/6861/15 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме стягнуто з ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 року по 08.07.2019 року в розмірі 134927,38 грн. Дане рішення було також виконане шляхом безспірного списання коштів, як доказ, надано копію заяви ОСОБА_1 , з якою він звернувся до ГУДКСУ в Одеській області з метою виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року по справі № 815/6861/15 шляхом безспірного списання коштів. Тобто з вищезазначеної інформації можливо встановити, що тільки за ініціативою позивача, було виконано вищезазначені рішення шляхом безспірного списання коштів;

- наявна практика, яка міститься в постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року по справі № 359/10023/16-ц, в якій зазначено: «Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.» Відповідно, у зв`язку із тим, що рішення щодо поновлення ОСОБА_1 неодноразово виконувались шляхом безспірного списання коштів, ГУМВС України в Одеській області не мало фізичної можливості коригувати суму, яка підлягала сплаті, та фактично відрахувати з цієї суми обов`язкові платежі, які просить відобразити в довідці сам позивач;

- фактично, на теперішній час ці обов`язкові платежі ні роботодавцем, ні працівником сплачені не були, з вини ОСОБА_1 , про що він прекрасно знає, оскільки ця ситуація склалася через дії самого позивача. Але не зважаючи на це, позивач звертається до ГУМВС України в Одеській області з інформаційним запитом, завчасно знаючи, що відповідь на нього не отримає, з метою подальшого звернення до суду;

- ОСОБА_1 не була надана інформація щодо сплати обов`язкових платежів, через те, що вони фактично до сих пір не сплачені, з вини самого ж позивача;

- щодо не надання інформації щодо заробітної плати позивача помісячно, можливо пояснити, що оскільки рішення суддів про поновлення позивача виконувались шляхом безспірного списання цілої суми грошових коштів, фактично без участі Головного управління у цьому процесі, то і відповідно жодної інформації в облікових документах Головного управління щодо виплати заробітної плати помісячно не зберігається, ця інформація містить в ГУДКСУ в Одеській області, і то виключно в вигляді цілих сум, які підлягали стягненню, а не помісячно. Оскільки інформації щодо заробітної плати позивача помісячно та інформація щодо сплати з цих сум обов`язкових платежів, у відображеному та задокументованому вигляді у володінні ГУМВС України в Одеській області не перебуває, то і відповідно не було жодної об`єктивної можливості її надати у відповіді на запит позивача;

- роз`ясненнями постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» № 10 від 26.09.2016 року встановлено що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях: уся інформація, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, тобто органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, інших суб`єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI); інформація щодо використання бюджетних коштів юридичними особами, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим (пункт 2 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI); інша інформація, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідна інформація) (частина друга статті 13 Закону № 2939-VI);

- визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI);

- щодо тверджень позивача, про недотримання Головним управлінням вимог ст. 22 Закону № 2939-VI, можливо пояснити що дана інформація зазначається тільки у випадку відмови у задоволенні запиту, а в даному випадку жодної відмови не було, а фактично була надана уся наявна в володінні Головного управління інформація. Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства можливо встановити, що ГУМВС України в Одеській області під час розгляду запиту позивача жодного його права на отримання інформації не порушило, а надало тільки ту інформацію яка була наявна;

- щодо строку надання відповіді, в кінці запита позивач просить отримати відповідь власноручно, відповідно після того як ГУМВС України в Одеській області виготовило відповідь на запит позивача в встановлений законодавством строк, ГУМВС України в Одеській області виконуючи прохання позивача не направляло відповідь за адресою мешкання позивача, а чекало поки позивач самостійно прийде до ГУМВС України в Одеській області та отримає відповідь на запит, про готовність відповіді, йому було повідомлено в телефонному режимі. ГУМВС України в Одеській області невідомо, чому саме позивач самостійно звернувся за відповіддю саме не 11.11.2019 року, позивач повинен був мати обґрунтовані сподівання що відповідь буде виготовлена саме в строк до 11.11.2019 року. Якщо знову звернутись до Роз`яснень постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» № 10 від 26.09.2016 року, то ними передбачено, що не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію;

- ГУМВС України в Одеській області не здійснює постійне відстеження загального розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії працівникам, колишнім працівникам, а коли виникає законна підстава для проведення перерахунку пенсії, ГУМВС України в Одеській області вживає заходи щодо створення довідки про розмір грошового забезпечення, а без наявності вищевказаних підстав ГУМВС в Одеській області не перераховує та не відслідковує загальний розмір грошового забезпечення осіб, відповідно дійсно ця інформація у фіксованому та відображеному вигляді у володінні ГУМВС України в Одеській області не перебуває;

- щодо стягнення моральної шкоди зазначаємо що твердження позивача про заподіяння моральної шкоди не обґрунтовані. Заявлені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, згідно з діючим законодавством, повинні бути обґрунтовані наявністю такої шкоди, протиправністю діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також, позивачем не наведено розрахунку моральної шкоди, у зв`язку з чим незрозуміло, чому він дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування шкоди у розмірі 50000,00 грн.;

- пунктом 9 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» (далі - Постанова № 4) встановлено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неподаткового мінімуму доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності з 1 січня 2017 року) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. До приведення законодавчих актів у відповідності із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2019 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб було встановлено з 1 липня у розмірі 2007,00 грн. Отже, сума моральної шкоди про відшкодування якої вправі ставити питання позивач має розраховуватись виходячи з цього розміру. Тому, позивачем не враховано норми Закону та розмір морального відшкодування необґрунтовано завищено;

- згідно з Постановою № 4, відповідно до п. 9 постанови розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви, а позивач надати усі необхідні докази. Позивач лише обмежується загальним посиланням, що він пережив тяжкі моральні страждання. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, як зазначалося вище, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні;

- позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями ГУМВС України в Одеській області і тяжкими фізичними та моральними стражданнями, на які посилається позивач, а також, що погіршення здоров`я позивача пов`язане саме з розглядом різноманітних справ в судах адміністративної юрисдикції. Відсутність хоча б одного складового цивільного правопорушення виключає підстави для відшкодування шкоди і, як наслідок, не передбачає покладання обов`язку на відповідача, у зв`язку з відсутністю цивільного правопорушення. Позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями ГУМВС України в Одеській області та завданням йому моральної шкоди, а також самого факту завдання моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, вимоги щодо відшкодування моральної шкоди позивачу у сумі 50000,00 грн., є необґрунтованими та такими, що не можуть бути задоволенні, у зв`язку з недоведеності такої шкоди та відсутності усіх складових цивільного правопорушення;

- позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому ГУМВС України в Одеській області моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Станом на 11 грудня 2020 року пояснення третьої особи щодо позову або відзиву до суду не надійшли.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані сторонами справи, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Позивач звернувся до Голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області з запитом на отримання публічної інформації від 05.11.2019 року (а.с.14), в якому, відповідно до ст. 34 Конституції України, ст.ст. 5, 6, 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст.ст. 5, 6 Закону України «Про інформацію», позивач просив:

- надати інформацію про грошове забезпечення ОСОБА_1 в органах МВС з 26.01.2009 по 16.09.2019 року, на посаді - оперуповноваженого сектору карного розшуку Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, з наданням довідки про грошове забезпечення для обчислення пенсії, з вказанням грошового забезпечення помісячно, та наданням інформації про всі виплати нарахованих та сплачених страхових внесків (в повному обсязі) до Пенсійного фонду України, на підставі особових рахунків за 2009-2019 роки - на підставі особових рахунків за 2009 - 2019 роки, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 ;

- відповідно до статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», надати відповідь протягом 5 робочих днів з дня отримання запиту. Відповідь - надати на руки.

Відповідно до змісту довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Одеській області про заробітну плату для обчислення пенсії від 11.11.2019 року № 14/1-1103 (а.с.15), виданої ОСОБА_1 , про те, що його заробітна плата, яка враховується при обчисленні пенсії, склала 69488,19 грн., сума заробітку з розшифруванням (грн.):

Місяці 2009 р. 2010 р. 2011 р. 2013 р. 2014 р. 2015 р.

січень 1700,00 0,00 0,00 0,00 0,00

лютий 1466,07 1709,50 0,00 0,00 0,00 0,00

березень 1453,00 1509,50 0,00 0,00 0,00 0,00

квітень 1504,58 1633,02 0,00 0,00 0,00 2871,74

травень 2348,50 1999,94 0,00 0,00 0,00 2814,92

червень 1607,00 1800,00 0,00 0,00 0,00 2814,92

липень 1557,00 2000,00 0,00 0,00 1731,50 2815,31

серпень 1502,00 1800,00 1778,39 0,00 0,00 2814,92

вересень 0,00 1800,00 1900,00 0,00 0,00 2814,92

жовтень 1700,00 1066,06 1900,00 0,00 0,00 2814,92

листопад 2250,00 0,00 1900,00 1155,00 0,00 1753,68

грудень 1600,00 0,00 1086,88 2514,92 0,00

Усього 16988,15 17018,02 8565,27 3669,92 1731,50 21515,33

У даній довідці також зазначено, що:

- за період з 01 січня 2007 року з усіх виплат сплачені страхові внески (єдиний внесок);

- довідка видана на підставі особових рахунків за 2009 - 2015 роки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- не заперечуємо проти проведення перевірки первинних документів за період, зазначений у цій довідці.

Довідка підписана членом ліквідаційної комісії О.С. Сидоренком та скріплена печаткою - ГУ МВС України в Одеській області.

Також згідно з наведеною довідкою, вона оформлена як Додаток 1 Порядку подання оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пункт 2.1 розділу ІІ)

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо ненадання позивачу в письмовій відповіді № 14/1-1103 від 11.11.2019 року на інформаційний запит від 05.11.2019 року, відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповіді в повному обсязі щодо запитуваної інформації: не надання інформації про заробітну плату помісячно: за 09.2009 року, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 6 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року; не надання інформації про всі виплати нарахованих та сплачених страхових внесків з заробітної плати до Пенсійного Фонду України помісячно: за 09.2009 року, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 6 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року; надання відповіді на інформаційний запит від 05.11.2019 року з порушенням строків, встановлених статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»; надання відповіді на інформаційний запит від 05.11.2019 року з порушенням вимог статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», щодо не зазначення порядку оскарження відмови в задоволенні запиту, позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копії, зокрема (а.с.16-24, 124-127):

- довідок до акта огляду медико-соціальною комісією про встановлення ОСОБА_1 другої групи інвалідності: серії 12 ААБ № 037629 від 15.02.2019 р.; серії 12 ААБ № 715469 від 20.02.2020 р.;

- виконавчих листів: по справі № 2а/1570/1378/2011 від 23.06.2011 року, виданого Одеським окружним адміністративним судом 29.04.2013 року; по справі № 815/424/14 від 10.02.2015 року, виданого Одеським окружним адміністративним судом 17.04.2015 року; по справі № 815/6861/15 від 09.07.2019 року, виданого Одеським окружним адміністративним судом 09.07.2019 року;

- рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 року по справі № 420/2064/19;

- виписок з історії хвороби ОСОБА_1 про знаходження на стаціонарному лікуванні в Балтській ЦРЛ за період: з 05.09.2019 року по 16.09.2019 року; з 08.01.2020 року по 17.01.2020 року, та консультативного висновку Одеської обласної клінічної лікарні від 12.02.2020 року, відповідно до яких діагноз, зокрема: віддалені наслідки перенесеної ВЧМТ 2014 р. (Вогнепальне кульове поранення потиличної області зліва, перелом внутрішньої пластинки потиличної кістки зліва. Субарахноїдальна кровотеча тім`яно-потиличної області зліва тощо).

На доведення обставин, на яких ґрунтуються заперечення, відповідачем суду також надано копію заяви ОСОБА_1 від 24.10.2019 року (а.с.39), в якій останній просить начальника ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області прийняти до виконання виконавчий лист № 815/6861/15, виданий Одеським окружним адміністративним судом 09.07.2019 року, щодо стягнення з ГУМВС України в Одеській області (Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області), на користь ОСОБА_1 , середньомісячного грошового забезпечення в розмірі 134927,38 грн. (без урахування обов`язкових відрахувань та виплаченої вихідної допомоги) на № рахунка НОМЕР_1 , , МФО 305299 банк одержувача АТ КБ «Приват Банк», призначення платежу - грошове забезпечення ОСОБА_1 , підстава - постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2019 року по справі № 815/6861/15, набрання законної сили рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/6861/15 від 09.07.2019 року.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Конституцією України, прийнятою на п`ятій сесії Верховної Ради України 28 червня 1996 року (далі - Конституція України), законами України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII (далі - Закон № 2657-XII), «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно зі ст. 2 Закону № 2657-XII основними принципами інформаційних відносин є:

гарантованість права на інформацію;

відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією;

достовірність і повнота інформації;

свобода вираження поглядів і переконань;

правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації;

захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 2657-XII право на інформацію забезпечується:

створенням механізму реалізації права на інформацію;

створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів;

обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення;

обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації;

здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію;

встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 11 Закону № 2657-XII кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 2939-VI кожна особа має право:

1) знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом;

2) доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається;

3) вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону;

4) на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів;

5) на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону № 2939-VI розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані:

1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом;

2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом;

3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб;

4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону № 2939-VI відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону № 2939-VI запит, що пройшов реєстрацію в установленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань доступу до публічної інформації.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 3, 4, 5 ст. 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:

1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;

2) дату відмови;

3) мотивовану підставу відмови;

4) порядок оскарження відмови;

5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

На підставі вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позиція відповідача зі спірних питань щодо основних позовних вимог - є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, та/або фактичним обставинам справи, з таких підстав.

1. Щодо позовних вимог: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу в письмовій відповіді № 14/1-1103 від 11.11.2019 року на інформаційний запит від 05.11.2019 року, відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповіді в повному обсязі щодо запитуваної інформації: не надання інформації про заробітну плату помісячно: за 09.2009 року, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 6 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року; не надання інформації про всі виплати нарахованих та сплачених страхових внесків з заробітної плати до Пенсійного Фонду України помісячно: за 09.2009 року, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 6 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року; надання відповіді на інформаційний запит від 05.11.2019 року з порушенням вимог статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», щодо не зазначення порядку оскарження відмови в задоволенні запиту; та похідних від них вимог зобов`язального характеру, - слід зазначити таке.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області з запитом на отримання публічної інформації від 05.11.2019 року, в якому, відповідно до ст. 34 Конституції України, ст.ст. 5, 6, 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст.ст. 5, 6 Закону України «Про інформацію», просив:

- надати інформацію про грошове забезпечення ОСОБА_1 в органах МВС з 26.01.2009 по 16.09.2019 року, на посаді - оперуповноваженого сектору карного розшуку Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, з наданням довідки про грошове забезпечення для обчислення пенсії, з вказанням грошового забезпечення помісячно, та наданням інформації про всі виплати нарахованих та сплачених страхових внесків (в повному обсязі) до Пенсійного фонду України, на підставі особових рахунків за 2009-2019 роки - на підставі особових рахунків за 2009 - 2019 роки, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до змісту довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Одеській області про заробітну плату для обчислення пенсії від 11.11.2019 року № 14/1-1103, виданої ОСОБА_1 , про те, що його заробітна плата, яка враховується при обчисленні пенсії, склала 69488,19 грн., сума заробітку з розшифруванням (грн.):

Місяці 2009 р. 2010 р. 2011 р. 2013 р. 2014 р. 2015 р.

січень 1700,00 0,00 0,00 0,00 0,00

лютий 1466,07 1709,50 0,00 0,00 0,00 0,00

березень 1453,00 1509,50 0,00 0,00 0,00 0,00

квітень 1504,58 1633,02 0,00 0,00 0,00 2871,74

травень 2348,50 1999,94 0,00 0,00 0,00 2814,92

червень 1607,00 1800,00 0,00 0,00 0,00 2814,92

липень 1557,00 2000,00 0,00 0,00 1731,50 2815,31

серпень 1502,00 1800,00 1778,39 0,00 0,00 2814,92

вересень 0,00 1800,00 1900,00 0,00 0,00 2814,92

жовтень 1700,00 1066,06 1900,00 0,00 0,00 2814,92

листопад 2250,00 0,00 1900,00 1155,00 0,00 1753,68

грудень 1600,00 0,00 1086,88 2514,92 0,00

Усього 16988,15 17018,02 8565,27 3669,92 1731,50 21515,33

У даній довідці також зазначено, що:

- за період з 01 січня 2007 року з усіх виплат сплачені страхові внески (єдиний внесок);

- довідка видана на підставі особових рахунків за 2009 - 2015 роки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- не заперечуємо проти проведення перевірки первинних документів за період, зазначений у цій довідці.

Довідка підписана членом ліквідаційної комісії О.С. Сидоренком та скріплена печаткою - ГУ МВС України в Одеській області.

Згідно зі змістом заяв сторін по суті справи, сторонами визнаються фактичні обставини справи, зокрема обставини, що на запит позивача на отримання публічної інформації від 05.11.2019 року надана довідка Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Одеській області про заробітну плату для обчислення пенсії від 11.11.2019 року № 14/1-1103.

З урахуванням наданих сторонами документів, наявних в матеріалах справи, у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Тому, згідно з ч. 1 ст. 78 КАС України, зазначені обставини, не підлягають доказуванню.

Проте, по-перше, згідно з наведеною довідкою, вона оформлена як Додаток 1 Порядку подання оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пункт 2.1 розділу ІІ).

При цьому, зазначена довідка взагалі не містить інформації щодо надання її на запит позивача на отримання публічної інформації від 05.11.2019 року та/або щодо підстав його розгляду саме в такому порядку.

По-друге, як вбачається зі змісту наданої позивачу довідки, вона не містить:

- запитувану позивачем інформацію з 26.01.2009 року по 31.01.2009 року, за 2012 рік, за грудень 2015 року та з 2016 року по 16.09.2019 року щодо грошового забезпечення позивача на посаді - оперуповноваженого сектору карного розшуку Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, з наданням довідки про грошове забезпечення для обчислення пенсії, з вказанням грошового забезпечення помісячно,

- запитувану позивачем інформацію за січень 2009 року, за 2012 рік, за грудень 2015 року та за 2016-2019 роки щодо виплати нарахованих та сплачених страхових внесків (в повному обсязі) до Пенсійного фонду України, - на підставі особових рахунків за 2009 - 2019 роки, які знаходяться за адресою м. Одеса, вул. Єврейська буд. 12,

або

- повідомлення про направлення цього запиту у зазначеній частині належному розпоряднику, з підстав та у порядку, передбачених ст. 22 Закону № 2939-VI,

або

- відмову в задоволенні запиту на інформацію у зазначеній частині, з підстав та у порядку, передбачених ст. 22 Закону № 2939-VI.

Отже, при наданні довідки від 11.11.2019 року № 14/1-1103 на запит позивача на отримання публічної інформації від 05.11.2019 року - відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Жодне з обґрунтувань відповідача, наведене у відзиві, в тому числі посилання на те, що: оскільки рішення суддів про поновлення позивача виконувались шляхом безспірного списання цілої суми грошових коштів, фактично без участі Головного управління у цьому процесі, то і відповідно жодної інформації в облікових документах Головного управління щодо виплати заробітної плати помісячно не зберігається, ця інформація містить в ГУДКСУ в Одеській області, і то виключно в вигляді цілих сум, які підлягали стягненню, а не помісячно, тощо - не спростовує вищенаведені встановлені судом обставини, зокрема, що зміст наданої позивачу довідки не містить повідомлення про направлення цього запиту у вищезазначеній частині належному розпоряднику, з підстав та у порядку, передбачених ст. 22 Закону № 2939-VI.

При цьому також, відповідачем суду не наведено жодних доводів та не надано жодних доказів щодо виконання вимог ч. 3 ст. 22 Закону № 2939-VI в частині направлення запиту позивача за наявності підстав належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це позивача, як запитувача.

Також, жодне з обґрунтувань відповідача, наведене у відзиві, в тому числі посилання на те, що: оскільки інформація щодо заробітної плати позивача помісячно та інформація щодо сплати з цих сум обов`язкових платежів у відображеному та задокументованому вигляді у володінні ГУМВС України в Одеській області не перебуває, то і відповідно не було жодної об`єктивної можливості її надати у відповіді на запит позивача, тощо - не спростовує вищенаведені встановлені судом обставини, зокрема, що зміст наданої позивачу довідки не містить відмову в задоволенні запиту на інформацію у вищезазначеній частині, з підстав та у порядку, передбачених ст. 22 Закону № 2939-VI.

При цьому суд звертає увагу позивача, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання позивачу в письмовій відповіді № 14/1-1103 від 11.11.2019 року на інформаційний запит від 05.11.2019 року, відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповіді в повному обсязі щодо запитуваної інформації із зазначенням конкретних періодів, за які не надана інформація про заробітну плату та про виплати нарахованих та сплачених страхових внесків з заробітної плати до Пенсійного Фонду України, та похідні від них вимоги зобов`язального характеру - не відповідають вищенаведеному змісту запиту позивача на отримання публічної інформації від 05.11.2019 року.

Відповідно, наведені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме у спосіб, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин у справі, а саме:

- визнати протиправними дії відповідача при наданні відповіді на запит позивача на отримання публічної інформації від 05.11.2019 року довідкою Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Одеській області про заробітну плату для обчислення пенсії від 11.11.2019 року № 14/1-1103;

- зобов`язати відповідача повторно надати на запит позивача на отримання публічної інформації від 05.11.2019 року відповідь з дотриманням вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

2. Щодо позовних вимог: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу в письмовій відповіді № 14/1-1103 від 11.11.2019 року на інформаційний запит від 05.11.2019 року, відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповіді в повному обсязі щодо запитуваної інформації: надання відповіді на інформаційний запит від 05.11.2019 року з порушенням строків, встановлених статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», - слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як встановлено судом вище, позивач звернувся до Голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області з запитом на отримання публічної інформації 05.11.2019 року, в якому позивач також просив, відповідно до статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», надати відповідь протягом 5 робочих днів з дня отримання запиту, відповідь просив надати на руки.

На запит позивача на отримання публічної інформації від 05.11.2019 року надана довідка Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Одеській області про заробітну плату для обчислення пенсії від 11.11.2019 року № 14/1-1103.

З встановленого вбачається, що строк, передбачений ч. 1 ст. 20 Закону № 2939-VI, в даному випадку відповідачем не порушений.

В позовній заяві позивачем з зазначеного питання також вказано, що відповідь на інформаційний запит останній отримав на руки 14.11.2019 року, що підтверджується підписом про отримання.

Проте позивачем суду не надано та матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження вказаної обставини.

Крім того, за наявності викладеного позивачем у запиті бажання отримати відповідь на руки, навіть наявність відповідних доказів, за відсутності доводів позивача та доказів на їх підтвердження щодо вчинення відповідачем перешкод (відмови) в отриманні наданої позивачу довідки з 12 (5-й робочий день після 05.11.2019 року) по 14 листопада 2019 року, - не спростовує дотримання відповідачем в даному випадку строку, передбаченого ч. 1 ст. 20 Закону № 2939-VI.

Відповідно, підстав для задоволення позовних вимог у зазначеній частині немає.

3. Щодо позовних вимог: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу в письмовій відповіді № 14/1-1103 від 11.11.2019 року на інформаційний запит від 05.11.2019 року, відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповіді в повному обсязі щодо запитуваної інформації: надання відповіді на інформаційний запит від 05.11.2019 року з порушенням вимог статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», щодо не зазначення порядку оскарження відмови в задоволенні запиту; та похідних від них вимог зобов`язального характеру, - слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону № 2939-VI у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:

1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;

2) дату відмови;

3) мотивовану підставу відмови;

4) порядок оскарження відмови;

5) підпис.

Згідно зі змістом заяв по суті справи позивач вважає, що відповідачем було відмовлено в задоволенні запиту тощо.

Проте, як встановлено судом вище, як вбачається зі змісту наданої позивачу довідки, вона не містить, зокрема, відмову в задоволенні запиту на інформацію у вищезазначеній частині, з підстав та у порядку, передбачених ст. 22 Закону № 2939-VI.

Відповідно, вимоги ч. 4 ст. 22 Закону № 2939-VI щодо зазначення, зокрема, порядку оскарження відмови в даному випадку відповідачем не порушені.

Відповідно, підстав для задоволення позовних вимог у зазначеній частині немає.

4. Щодо позовних вимог: стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 50000,00 грн., - слід зазначити таке.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до пункту 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За правилами ч. 5 ст. 23 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналізуючи наведені положення законодавства, з урахуванням обставин справи, а також зваживши на згадані вище роз`яснення Пленуму Верховного Суду України щодо відшкодування моральної шкоди, то насамперед треба звернути увагу на те, що сам факт визнання протиправними дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача.

Адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

При цьому щодо наданих позивачем медичних довідок слід зазначити таке.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною комісією про встановлення ОСОБА_1 другої групи інвалідності: серії НОМЕР_2 , вона датована 15.02.2019 року. Отже, інвалідність встановлена позивачу до виникнення спірних обставин справи.

Також, відповідно до виписок з історії хвороби ОСОБА_1 про знаходження на стаціонарному лікуванні в Балтській ЦРЛ за період: з 05.09.2019 року по 16.09.2019 року; з 08.01.2020 року по 17.01.2020 року, та консультативного висновку Одеської обласної клінічної лікарні від 12.02.2020 року, зокрема, діагноз: віддалені наслідки перенесеної ВЧМТ 2014 р. (Вогнепальне кульове поранення потиличної області зліва, перелом внутрішньої пластинки потиличної кістки зліва. Субарахноїдальна кровотеча тім`яно-потиличної області зліва тощо). Отже, наслідки встановленого діагнозу спричинені певними обставинами, які не стосуються спірних відносин між сторонами справи.

Враховуючи те, що позивачем не надано належних доказів, що підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, їхню інтенсивність, тривалість та повторюваність, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань і матеріальні витрати, понесені позивачем саме в результаті виникнення спірних правовідносин із відповідачем, та не доведено причинно-наслідковий зв`язок з предметом позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року у справі № 522/817/15-а.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

При цьому щодо решти доводів сторін слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р.).

В прохальній частині позову позивач також просить встановити відповідачу строк для подачі звіту про виконання судового рішення протягом 10 робочих днів, з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З наведеної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суб`єктом владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, є правом, а не обов`язком суду.

Тобто, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами.

Проте, позивачем не наведено доводів та не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження необхідності саме в даному випадку для зобов`язання відповідача, як суб`єкта владних повноважень, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, у додатковій постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року по справі № 235/7638/16-а (адміністративне провадження № К/9901/43354/18).

Враховуючи та на підставі вищенаведеного, в задоволенні вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення - слід відмовити.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно, підстав для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, немає.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 194, 205, 241-246, 250, 255, 295, 382, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Єврейська, буд. 12, м. Одеса, 65014; ідентифікаційний код юридичної особи: 08592268), третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Садова, 1 - А, м. Одеса, 65023; ідентифікаційний код юридичної особи: 37607526), про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області при наданні відповіді на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 05.11.2019 року довідкою Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Одеській області про заробітну плату для обчислення пенсії від 11.11.2019 року № 14/1-1103.

Зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області повторно надати на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 05.11.2019 року відповідь з дотриманням вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

У встановленні судового контролю за виконанням судового рішення - відмовити.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова

.