Справа № 212/10098/19
Суддя: Козлов Ю. В.
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Козлова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Машошиної Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, інспектора взводу 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Гордієнко Олександра Валерійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія НК №536499 від 07.11.2019 року, у якому просить суд скасувати постанову про накладення стягнення у вигляді штрафу як незаконну.

В позові зазначено, що 07.11.2019 інспектором взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Кіровоградській області Гордієнко Олександром Валерійовичем складено протокол відносно позивача, в якому зазначено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Skania G400, EVARLAST EVL-PЕАК номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , 07.11.2020 о 14-55 годині на автодорозі М-13 Кропивницький-Платоново 3 км, керуючий транспортним засобом а саме перевозив небезпечний вантаж «Паливо кательне коксохімічне" та залишки небезпечного вантажу були на поверхні цистерни, чим порушив п.п.22.5 ПДР України. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.131 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень.

Вважає, що постанова про адміністративне правопорушення винесена безпідставно так як в п.п.22.5 ПДР відсутня ознака залишку небезпечного вантажу на поверхні цистерни, тому дії відповідача протиправні, а прийняте рішення незаконне через те, що відповідачем не було дотримано вимог ст.ст. 268, 279, 283 КУпАП, не встановлено доказів провини у вищезазначеному адміністративному правопорушенні.

Окрім того, у постанови відсутні будь-які докази провини, що свідчить про односторонність і неповноту при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою від 04.12.2020 позов залишено без руху, та надано час для усунення недоліків.

29.01.2020 позивачем виконані вимоги ухвали суду, уточнена позовна заява до справу долучено в якості відповідача інспектора взводу 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Гордієнко Олександра Валерійовича.

24.01.2020 по справі відкрито провадження, розгляд справи призначено з викликом сторін.

01.04.2020 відповідач надав відзив на позов, вважав посилання позивача необґрунтованими. Постанова про адміністративне правопорушення винесена у межах повноважень, в порядку та у спосіб, визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі. Зазначив, що ОСОБА_1 відповідно до ч.4.5.8 правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, не допускається залишки небезпечних вантажів на зовнішній поверхні завантажених та порожніх цистерн, таким чином позивачем було порушено п.п.22.5 ПДР та останній був обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП. Просив залишити адміністративним позов без розгляду в зв`язку в зв`язку з пропуском 10 денного строку оскарження постанови. Повні заперечення викладені у відзиві.

Відповідачем надано клопотання про витребування з Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу адміністративну справу №212/10095/19, з метою огляду наданого відповідачем відеозапису, який містить фіксацію вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Зазначена вище справа в період з 24.03.2020 по 10.09.2020 справа перебувала на розгляді в Третьому апеляційному адміністративному суді.

Позивач у судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих письмових доказів.

Суд, у відповідності до ч.4 ст.128 КАС України, визнав можливим розглянути справу у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступного.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Так, відповідно до п. 22.5 Правил, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Ст. 132-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

ОСОБА_1 в своїй позовній заяві посилається на відсутність конкретного обвинувачення, відсутність в постанові пункту або підпункту конкретного нормативно-правового акту вимоги якого порушила особа, притягнута до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем в постанові серія НК №536499 від 07.11.2019 зазначено, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Skania G400, EVARLAST EVL-PЕАК номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , 07.11.2020 о 14-55 годині на автодорозі М-13 Кропивницький-Платоново 3 км, керуючий транспортним засобом а саме перевозив небезпечний вантаж «Паливо кательне коксохімічне" та залишки небезпечного вантажу були на поверхні цистерни, чим порушив п.п.22.5 ПДР України, чим порушив ч.1 ст.132-1 КУпАП.

Однак, інспектором не зазначено, який саме нормативний акт був порушений водієм. Посилання відповідача на ч.4.5.8 правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, є не законною, тому що зазначене не вказано в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При розгляді даної адміністративної справи судом зазначена постанова перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень процесуальних норм КУпАП, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Перед прийняттям рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суб`єкт владних повноважень повинен, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення.

Натомість, таких доказів постанова не містить.

На підставі ст.251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та іншими документами.

Під час винесення постанови не дотримано вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, відповідно до яких завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає: «Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів».

Підтвердження вчинення адміністративного правопорушення є докази.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до процесуального закону, компетентними органами та в установленому порядку. А належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Жодних належних і допустимих доказів моменту вчинення правопорушення водієм транспортного засобу матеріали справи не містять.

Дії суб`єкта владних повноважень, щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності при відсутності належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність події адміністративного правопорушення і винність особи у його вчиненні, не можуть вважатися правомірними та не кореспондуються із принципом презумпції невинуватості, який закріплений у ст.62 Конституції України.

При цьому, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом із тим, доказування вини особи, яка притягується до юридичної відповідальності є забезпеченням принципу змагальної процедури.

Основним і первинним предметом доказування справ про адміністративні правопорушення є встановлення уповноваженим органом (посадовою особою) наявності сукупності ознак складу адміністративного правопорушення, у тому числі вини особи в учиненому нею діянні, фактів, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

В рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Отже, виходячи з зазначених обставин справи, в даному випадку, відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовували правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно до статті 77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу на те, що розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та виносячи за її результатами оскаржувану постанову, відповідач не довів належними засобами доказування винуватість водія у скоєнні порушення ПДР, а відтак притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам процесуального закону. За таких умов необхідно скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Щодо вимоги стосовно визнання дій інспектора інспектора взводу 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Гордієнко Олександра Валерійовича, щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії НК №536499 від 07.11.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАп та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень - незаконними, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Згідно з частиною другою статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, відповідач законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, виходячи з вищенаведеного, вимоги щодо визнання незаконними дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП - задоволенню не підлягають, оскільки відповідач хоча ї порушив процедуру розгляду справи і дійшов хибних висновків стосовно винуватості позивача у скоєнні адміністративного правопорушення але меж своїх повноважень не перевищував.

Клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, в зв`язку з пропуском строку оскарження постанови, суд зазначає наступне, протокол про адміністративне правопорушення складено 07.11.2020, однак позивачем документ отримано поштою, 21.11.2019, що підтверджено копією конверта, після звернення за правовою допомогою до адвоката з яким укладено договір 22.11.2019, позовна заява була направлена до суду 25.11.2019, що підтверджено конвертом відправлення. Таки чином позивач з поважних причин пропустив строк на оскарження, тому є законні підстави для поновлення строку на оскарження. не сплатою судового збору при зверненні до суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 9, 73-77, 241-246 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, інспектора взводу 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Гордієнко Олександра Валерійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на звернення до суду із позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК №536499 від 07.11.2020 року

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії НК №536499 від 07.11.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Закрити провадження у справі про притягнення, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок, на підставі абз.2 ч.5 ст.139 КАС України, компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю. В. Козлов