Справа № 340/1319/20
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 340/1319/20

головуючий суддя І інстанції Сагун А.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року в адміністративній справі №340/1319/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області про визнання неправомірними та скасування актів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати неправомірним та скасувати акт від 17.04.2020 року форми Н-5, розслідування нещасного випадку, що стався 30.10.2015 о 03 год. 00 хв.;

- визнати неправомірним та скасувати акт від 17.04.2020 року форми НТ, №10 про нещасний випадок невиробничого характеру.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано акт Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 17.04.2020 Форми Н-5, розслідування нещасного випадку, що стався 30.10.2015 о 03 год. 00 хв.

Визнано протиправним та скасовано акт Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 17.04.2020 Форми НТ, №10 про нещасний випадок невиробничого характеру.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 500 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що спірні акти були прийняті відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства, що свідчить про відсутність правових підстав для їх скасування. Також, останній зазначив про не співмірність стягнутих витрат на правничу допомогу зі складністю справи та конкретних її обставин.

ОСОБА_1 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 у справі №340/812/19 (т.1а.с.47-60), що набрало законної сили, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, про визнання протиправним та скасування приписів та актів, позовні вимоги задоволено повністю.

Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_1 з 06.02.1992 року по 01.04.2013 року та з 02.06.2014 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 року по 29.09.2016 року - в Національній поліції.

Згідно з наказом т.в.о. начальника ГУНП в Кіровоградській області №229 о/с від 29.09.2016 року позивач звільнений зі служби в поліції через хворобу.

У період служби в органах внутрішніх справ, а саме з 06.10.2015 року по 06.11.2015 року, ОСОБА_1 у складі батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Кіровоград" при УМВС України в Кіровоградській області безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Луганської області, що підтверджується довідкою ГУМВС України у Луганській області №ВДЗ/12162/А від 06.11.2015 року, посвідченнями про відрядження.

30.10.2015 року в період виконання позивачем службових обов`язків в зоні антитерористичної операції з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму, яка згідно зі свідоцтвом про хворобу №4 від 26.01.2016 року, виданим військово-лікарською комісією УМВС України в Кіровоградській області, пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Наказом в.о. начальника ГУНП в Кіровоградській області №100 від 10.03.2016 року "Про призначення службового розслідування", з метою дослідження обставин отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , створено комісію у складі інспектора БПСПОП "Кіровоград" ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_2 та головного спеціаліста УЛМТЗ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , яким наказано провести службове розслідування за вказаним фактом.

На підставі цього наказу членами комісії проведено розслідування нещасного випадку, за результатами якого 15.03.2016 року складено акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5* та акт №19 про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1*.

Комісією встановлені такі обставини, за яких стався нещасний випадок: 30.10.2015 року старший інспектор БПСПОП "Кіровоград" ОСОБА_1 знаходився в загоні оточення школи №2 в м. Сватове Луганської області. Приблизно о 3 годині ночі від розриву невідомого типу боєприпасу отримав травму у вигляді ЧМТ (30.10.15 року забій головного мозку); посттравматична кіста лівої тім`яної ділянки (в період проходження служби); цефалгічний синдром; помірний лікворно - гіпертензивний синдром; посттравматична енцефалопотія 1-2; церабрастенічний синдром; акустична травма лівого вуха; агронічний синдром. Згідно з висновками цих актів нещасний випадок з ОСОБА_1 трапився в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Акт №19 за формою Н-1* 25.03.2016 року затверджений в.о. начальника ГУНП в Кіровоградській області.

Крім того, членами комісії проведено службове розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 . За результатами службового розслідування складено висновок, згідно з яким установлено, що ОСОБА_1 30.10.2015 року отримав тілесні ушкодження в період проходження служби при виконанні службових обов`язків. Вказаний висновок погоджений уповноваженими особами ГУНП в Кіровоградській області та 25.03.2016 року затверджений в.о. начальника ГУНП в Кіровоградській області.

Нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 , взятий на облік як такий, що стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, головним спеціалістом УЛМТЗ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , на якого покладені функції з питань охорони праці.

Відповідно до постанови військово-лікарської комісії ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Кіровоградській області" №11 від 01.08.2016 року та свідоцтва про хворобу №349 від 27.09.2016 року травми, які отримав ОСОБА_1 , пов`язані з виконанням службових обов`язків та проходженням служби в органах внутрішніх справ.

За наслідками огляду позивача медико-соціальною експертною комісією з 13.02.2017 року йому встановлено 3 групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків.

Позивач неодноразово звертався до ГУНП в Кіровоградській області з заявами про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.10.2019 у справі №340/1809/19, що набрало законної сили, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, позовні вимоги задоволено частково.

Зокрема, вказаним рішенням встановлено, що відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року у справі №1140/3376/18 ОСОБА_1 нарахована до виплати одноразова грошова допомога в розмірі 134470,00 грн. замість 480250,00 грн.

Під час виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.10.2019 року №340/1809/19 за результатами розгляду сектором державного нагляду за охороною праці МВС України направлено лист до ліквідаційної комісії УМВС в Кіровоградській області від 20.03.2020 № 9236/21-2020 про те що розслідування нещасного випадку який стався з ОСОБА_1 проведено комісією, створеною наказом ГУНП в Кіровоградській області від 10.03.2016 №100 «Про призначення проведення службового розслідування», за результатами якого складено акти за формою Н-5* від 15.03.2016 та Н-І* № 19 від 15.03.2016, що свідчить про порушення вимог Порядку, а саме:

- порушено вимоги пункту 3.5 Порядку, тому як відсутній наказ про створення комісії з розслідування, саме нещасного випадку. Наказом ГУНП в Кіровоградській області від 10.03.2016 № 100 створено комісію з проведення службового розслідування відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх України, затвердженої наказом МВС від 12.03.2013 № 230. За результатами проведення службового розслідування відповідно до вимог наказу МВС № 230 акти за формою Н-5* та Н-І * не складаються, а складається висновок службового розслідування;

- також порушено вимоги пункту 3.5 Порядку в частині чисельності та складу комісії з розслідування нещасного випадку: (комісія складалась з двох осіб, а повинна бути не менше трьох осіб);

- порушено вимоги пункту 3.14 Порядку в частині термінів затвердження актів за формою Н-1 *.

Враховуючи вище викладене та керуючись п.п. 3.29. п. 3 Порядку у секторі державного нагляду за охороною праці МВС України дійшли до висновку, що акти за формою Н-5* від 15.03.2016 та Н-1* № 19 від 15.03.2016, складенні за результатами розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 30 жовтня 2015 року, підлягають скасуванню.

Крім того, повідомлено, що даний нещасний випадок підлягає повторному розслідуванню, відповідно до вимог Порядку.

Посадовими особами Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області складено припис №3 від 26.03.2020 про скасування актів форми Н-5 від 15.03.2016 та акт форми Н-1 від 25.03.2016.

За висновками припису №3 нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 в період проходження служби, не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. На підставі статті 39 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про охорону праці" запропоновано дану подію передати до ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградський області для складання актів за формою відповідно до Порядку і взяття цього випадку на облік.

Позивачем даний припис оскаржено до суду, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.05.2020 у справі 340/1092/20, визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області №3 від 26.03.2020 року щодо скасування акту за формою Н-5 від 15.03.2016р. та акту №19 за формою Н-1 від 25.03.2016р.

Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 31 березня 2020 р. № 1 створено комісію з метою проведення розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 30 жовтня 2015 року.

В зв`язку з відсутністю підтвердження отримання травми 30.10.2015 під час виконання службових обов`язків старшим інспектором БПСМОП «Кіровоград» при УМВС України в Кіровоградській області майором міліції ОСОБА_1 , комісія дійшла висновку, що останній отримав хронічний двобічний кохлеарний неврит, приглухуватість І ст., в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. В зв`язку з чим, по фактам травмування ОСОБА_1 , складено акт за формою НТ*та Н-5*від 17.04.2020 року.

Не погодившись з правомірністю складання наведених актів, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірні акти були складені відповідачем з порушенням приписів чинного законодавства, що свідчить про необхідність їх скасування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року N 1346 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 року за N 83/7404; надалі - Порядок N 1346).

Пунктом 1.3. Порядку N 1346 передбачено, що розслідування нещасних випадків (в тому числі поранень), що сталися з особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів системи МВС України, проводиться з урахуванням цього Порядку.

Відповідно до пункту 2.1. Порядку N 1346 розслідуванню підлягають, раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Згідно з пунктами 2.2., 2.4 Порядку N 1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

У пункті 3.1 Порядку N 1346 зазначено, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Пунктом 3.2. Порядку N 1346 керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний:

- терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу;

- повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС. Якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, у разі нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - відповідну санітарну епідеміологічну станцію (далі - СЕС) системи МВС України;

- зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків.

У разі нещасного випадку (у тому числі поранення) з працівником головного управління, самостійного управління, департаменту чи відділу центрального апарату МВС, підрозділу прямого підпорядкування МВС України, розташованого в м. Києві, керівник зобов`язаний повідомити про це відділ державного нагляду за охороною праці Департаменту матеріального забезпечення МВС.

Відповідно до пунктів 3.3., 3.4, 3.5 Порядку N 1346, якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався з працівником підрозділу прямого підпорядкування МВС України, розташованого в межах Автономної Республіки Крим, області, м. Севастополя, керівник зобов`язаний повідомити про це відповідну службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС.

Лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою (додаток 3).

Керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.

Відповідно до пунктів 3.7, 3.8 Порядку № 1346 при травмуванні працівників апарату МВС, ГУМВС, УМВС комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), крім групових випадків травматизму або випадків травматизму зі смертельним наслідком, створюється розпорядженням начальника структурного підрозділу (головного управління, департаменту, самостійного управління або відділу), де працює потерпілий працівник.

Комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків);

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Пунктом 3.9 Порядку №1346 встановлено, що комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: - припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; - вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; - охорони і забезпечення громадського порядку; - несення постової чи патрульної служби; - виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; - забезпечення безпеки дорожнього руху; - участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; - виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; - перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; - проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; - проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; - використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; - провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; - прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; - прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Згідно з пунктом 3.10 Порядку №1346, комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 3.11 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Відповідно до пункту "а" ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років при призначенні пенсії визначені статтею 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття спірних актів були висновки відповідача, що заступник командира БПСМОП «Кіровоград» при УМВС України в Кіровоградській області майор міліції ОСОБА_4 та старший інспектор БПСМОП «Кіровоград» при УМВС України в Кіровоградській області майор міліції ОСОБА_1 порушили вимоги п. 3.1 Порядку в частині негайного повідомлення безпосереднього керівника чи іншу посадову особу підрозділу про нещасний випадок.

В результаті цього, в порушення вимог пункту 3.2 Порядку не було забезпечено: термінової організації надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставлений його до лікувально-профілактичного закладу; повідомлення про те, що сталося, керівника підрозділу, інспекцію державного паї ляду за охороною праці УМЗ, ВМЗ; зберігання до прибуття комісії з розслідування обстановки в тому стані, у якому вона була на момент події (що унеможливило в подальшому об`єктивно дослідити факт події).

З огляду на викладене, на підставі зібраних матеріалів розслідування нещасного випадку та в зв`язку з відсутністю підтвердження отримання травми 30.10.2015 під час виконання службових обов`язків старшим інспектором БПСМОП «Кіровоград» при УМВС України в Кіровоградській області майором міліції ОСОБА_1 дійшли висновку, що останній отримав хронічний двобічний кохлеарний неврит, приглухуватість 1 ст., в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що в межах адміністративних справ №811/1427/18, №1140/3376/18, №340/812/19, №340/1809/19 судами було встановлено, що наведений нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків позивачем, що в силу приписів ч. 4 ст. 78 КАС України, свідчить про доведеність наведеного факту.

Що стосується посилань відповідача на відсутність підтвердження отримання травми 30.10.2015 під час виконання службових обов`язків старшим інспектором БПСМОП «Кіровоград» при УМВС України в Кіровоградській області майором міліції Коваленком Юрієм Дмитровичем, які гуртуються на поясненнях ОСОБА_5 , директора школи №2; ОСОБА_6 , сторожа-оператор школи №2, лікаря - невропатолога Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Центральна міська лікарня імені Титова - Побоженко Олександра Івановича, поясненнях ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та поліцейських ГУНП в Кіровоградській області Стояна Олега Сергійовича, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які станом на 29.10.2015 проходили службу в батальйоні патрульної служби міліції особливого призначення «Кіровоград» УМВС України в Кіровоградській області та відповідно до доручення начальника ГУМВС України у Луганській області від 29.10.2015 № 452 «Про заходи щодо забезпечення громадського порядку та безпеки громадян під час ліквідації надзвичайної події у м. Сватове 29.10.2015», здійснювали охорону громадського порядку в м. Сватове, Луганської області; довідці від 02.11.2015 поліклініки Центральної міської лікарні імені Титова Лисичанської комунально-лікувальної установи Комунальної установи територіального медичного об`єднання м. «Лисичанськ»; журналу № 385 «Розстановки нарядів суб`єктів боротьби з тероризмом антитерористичної операції БПСМОП «Кіровоград»; листах від 04.04.2018 № 1092 та від 16.04.2018 № 1191 Комунальної установи територіального медичного об`єднання м. «Лисичанськ»; листі ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області від 02.04.2018 № ВДЗ/44, то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що останні спростовуються встановленими обставинами при розгляді адміністративних справ №811/1427/18, №1140/3376/18, №340/812/19, №340/1809/19.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, відносно протиправності актів від 17.04.2020 року форми Н-5 та форми НТ №10 та необхідності їх скасування.

Що стосується правомірності стягнення з відповідача на користь позивача професійної правничої допомоги в сумі 6 500 грн., то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, позивачем до суду було надано копію договору про надання правової допомоги від 25.12.2017 року, укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням "Усатенко і Усатенко", додаткову угоду до цього договору від 19.05.2020 року, розрахунок до договору від 19.05.2020 року, акт приймання-передачі до договору від 19.05.2020 року та квитанцію до прибуткового касового ордера №69 від 19.05.2020 року про сплату позивачем на користь адвокатського об`єднання "Усатенко і Усатенко" 6 500 грн. (т.1 а.с.175-180).

Відповідно до розрахунку до договору про надання правничої допомоги від 25.12.2017 року, сума правничої допомоги складає 6500.00 грн., з яких: опрацювання матеріалів та складання позовної заяви 2500.00 грн.; опрацювання матеріалів відзиву та складання відповіді на відзив 1500.00 грн.; представництво інтересів позивача у судових засіданнях 2500.00 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру, позивачем було сплачено АО «Усатенко і Усатенко» грошові кошти за правничу допомогу в розмірі 6500.00 грн.

Перевіривши зміст наведених документів, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 6500.00 грн. є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року в адміністративній справі №340/1319/20 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає за виключенням наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко