Справа № 640/24055/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Бужак Н.П.

Черпіцької Л.Т.

За участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Науково-дослідний інститут "Оріон" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Державне підприємство "Науково-дослідний інститут "Оріон" (далі - ДП «НДІ «Оріон») звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати у повному обсязі повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № від 11 липня 2019 року.

- визнати дії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо нарахування пені у сумі 178 585,56 грн. протиправними та зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві вилучити з обліку заборгованості з податку на додану вартість Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «ОРІОН» та з Інтегрованої картки Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «ОРІОН» пеню у сумі 178 585,56 грн., нараховану за податковою декларацією від 18.02.2016 р.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 11 липня 2019 року № .

Визнано дії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо нарахування пені у суму 178 585,56 грн. протиправними.

Зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві вилучити з обліку заборгованості з податку на додану вартість Державне підприємство «Науково-дослідний інститут «Оріон» та з інтегрованої картки Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Оріон» пеню у сумі 178 585,56 грн., нараховану за податковою декларацією № від 18 лютого 2016 року.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що ДП «НДІ «Оріон» несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов`язання з ПДВ по податковій декларації за січень 2016 року.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12 червня 2019 року, на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п. 75.1 ст. 75 в порядку п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України, Головним державним ревізором-інспектором відділу застосування штрафних санкцій з ПДВ з управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Оріон», за результатом якої складено Акт від 12 червня 2019 року №15103/26-15-12-13-20.

Як висновок, встановлено порушення ДП «НДІ «Оріон» граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість визначених п. 57.1 ст. 57 ПК України. В Таблиці 1 міститься дані декларації, що перевірялась, кількість днів затримки та розрахунок штрафних санкцій. Так, Головне управління ДПС у м. Києві зазначило, що ДП «НДІ «Оріон» несвоєчасно сплатило податок на додану вартість по декларації № від 18 лютого 2016 року.

За результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 11 липня 2019 року № , яким на суму 260721,65 грн. нараховано штраф у розмірі 20% у сумі 52 144,33 грн.

За результатами адміністративного оскарження (скарга від 02 серпня 2019 року), вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін відповідно до рішення про результати розгляду скарги № 3904/6/99- 00-08-05-05 від 30 вересня 2019 року.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням та нарахуванням пені, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За приписами п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктом 46.1 статті 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань. Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Оріон» щодо дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету.

За результатами вказаної камеральної перевірки складено Акт від 12 червня 2019 року № 15103/26-15-12-13-20 (а.с. 9-10).

Із зазначеного акту перевірки вбачається, що податковим органом проводилася перевірка своєчасності сплати податку на додану вартість декларації з податку на додану вартість від 18 лютого 2016 року.

Державним підприємством «Науково-дослідний інститут «Оріон» у декларації з податку на додану вартість від 18 лютого 2016 року визначено суму грошового зобов1язання у розмірі 433 621,00 грн. (а. с.22-25).

Відповідно до Квитанції №2 від 18 лютого 2016 року, податкова декларація з податку на додану вартість № за січень 2016 року прийнята контролюючим органом 18 лютого 2016 року (а.с. 26).

Пунктом 76.3 статті 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше. - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно п. 102.1 ст. 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 19 лютого 2019 року у справі №823/457/18 зазначив наступне: «…Камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання».

Оскільки, Головним управління Державної фіскальної служби у місті Києві перевірку податкової декларації з податку на додану вартість від 18 лютого 2016 року проведено тільки 12 червня 2019 року (тобто, через 1257 дні), колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач порушив п.п. 20.1.4 п. 20.1. ст. 20, п. 76.3 ст. 76 ПК України шляхом проведення перевірки без урахування строку давності, визначеного ст. 102 ПК України.

Отже, нарахування відповідачем податковим повідомленням-рішенням від 11 липня 2019 № року штрафних санкцій здійснено без дотримання строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме, з порушенням 1095-денного строку як граничного терміну сплати вказаного податку до бюджету.

Щодо доводів апелянта про те, що ДП «НДІ «Оріон» несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов`язання з ПДВ по податковій декларації за січень 2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

У відповідності до пункту 36.5 статті 36 ПК України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених Кодексом або законами з питань митної справи.

Положеннями ст. 38 ПК України закріплено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За приписами п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Граничним терміном сплати ДП «НДІ «Оріон» грошового зобов`язання визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року було 01 березня 2016 року.

Листом ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 21 грудня 2017 року№29606/10/26-59-12-01-22 податковим органом була надана позивачу інформація щодо руху коштів електронного рахунку ДП «Науково-дослідний інститут «Оріон» згідно реєстру транзакцій за період з 13 червня 2015 року по 31 жовтня 2017 року (а.с. 19 - 21).

Із вищевказаного листа вбачається, що 26 лютого 2016 року грошові кошти у сумі 433 621,00 грн. було перераховано до бюджету з рахунку в Системі електронного адміністрування по декларації з податку на додану вартість від 18 лютого 2016 року №.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що ДП «Науково-дослідний інститут «Оріон» вчасно та в повному обсязі сплачено зобов`язання за податковою декларацією № від 18 лютого 2016 року, а доводи апелянта в цій частині є необгрунтованими.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 11 липня 2019 року № .

Щодо зобов`язання відповідача вилучити з обліку заборгованості з податку на додану вартість Державне підприємство «Науково-дослідний інститут «Оріон» та з інтегрованої картки Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Оріон» пеню у сумі 178 585,56 грн, нараховану за податковою декларацією № від 18 лютого 2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що станом на 01 березня 2016 року в ІКП обліковувалася заборгованість в сумі 1069272,00 грн., тому, кошти, сплачені ДП «Науково-дослідний інститут «Оріон» в рахунок погашення узгоджених податкових зобов`язань нарахованих у податковій декларації з ПДВ зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, необхідною підставою для нарахування штрафу в даному випадку є несвоєчасна сплата грошового зобов`язання з вини платника податків, в даному випадку така несвоєчасна сплата настала не з вини позивача, а у зв`язку з неправомірним зарахуванням грошових коштів податковим органом в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, а не згідно призначення платежу.

Разом з тим, як було вище встановлено, ДП «НДІ «Оріон» вчасно та в повному обсязі сплачено зобов`язання за податковою декларацією № від 18 лютого 2016 року.

За приписами п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України, нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Відповідно до підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України, нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок №422).

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №422 передбачено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

З приписами п.п. 4-5 розділу І Порядку №422, відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

Таким чином, відображення відповідачем в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань, створює наслідки для фінансового стану позивача, а належним способом захисту порушеного права товариства є зобов`язання відповідача внести інформацію в інтегровану картку позивача про відсутність податкового боргу з податку на додану вартість.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 21 травня 2020 року у справі № 1440/2201/18.

Враховуючи вищезазначене, судом першої інстанції правомірно зобов`язано відповідача вилучити з обліку заборгованості з податку на додану вартість Державне підприємство «Науково-дослідний інститут «Оріон» та з інтегрованої картки Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Оріон» пеню у сумі 178 585,56 грн, нараховану за податковою декларацією № від 18 лютого 2016 року.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Державного підприємства "Науково-дослідний інститут "Оріон" та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Бужак Н.П.

Черпіцька Л.Т.

Повний текст постанови виготовлено 14.12.2020 р.