Справа № 130/2137/20
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

07 грудня 2020 р. Справа № 130/2137/20

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

розглянувши письмово в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України У Вінницькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №2830-2640/П-02/8-0200/20 від 17.07.2020 року про відмову в зарахуванні трудового стажу та перерахунку розміру пенсії.

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати, ОСОБА_1 , період роботи у ПП «Купідон» завідуючою магазином в період з 07.09.1993 року по 09.02.1996 року, та період роботи у ТОВ «МВСС» бухгалтером з 10.02.1996 року по 19.11.1997 року, до трудового стажу, який дає право на пенсію;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести ОСОБА_1 , перерахунок пенсії за період з 16.05.2020 року по день набрання постановою суду законної сили відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити її виплату.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебуває на обліку в Головному управлінні та отримуєте пенсію за віком з 16.05.2020 року, обчислену відповідно до Закону України від 09.07,2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням даних про стаж та заробіток. Позивачем було подано заяву до управління Пенсійного фонду про перерахунок її пенсії. Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення №2830-2640/П-02/8-0200/20 від 17.07.2020 року, про відмову в перерахунку пенсії. Відповідачем не зараховано до загального трудового стажу період роботи з 07.09.1993 року по 09.02.1996 року завідуючою магазину в МП «Купідон», оскільки запис про звільнення скріплений печаткою підприємства «Україна», на якій відсутній ідентифікаційний код підприємства. Також, не зараховано до загального трудового стажу період роботи з 10.02.1996 року по 19.11.1997 року в TOB «МВСС», оскільки в даті про звільнення наявне виправлення. Позивач вважає, що вказані підстави для відмови в перерахунку пенсії є надуманими, оскільки записи у трудовій книжці, цілком можливо і реально зрозуміти. З огляду на викладене, задля захисту своїх законних прав та інтересів, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 29.10.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні. Даною ухвалою також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку статті 162 КАС України.

На виконання вимог ухвали суду, відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він доводи, наведені в позовній заяві вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не можуть бути задоволені. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що згідно записів трудової книжки, в період з 07.09.1993 по 09.02.1996 позивач працювала завідуючою магазину в МП «Купідон», запис про звільнення скріплений печаткою підприємства «Україна», на які відсутній ідентифікаційний код підприємства. Відповідно до п.4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі - Інструкція), передбачено, що у разі звільнення працівників всі записи, зокрема про роботу, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.1996 року № 118 «Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України всі підприємства та організації повинні мати ідентифікацій код. Період роботи з 10.02.1996 по 19.11.1997 ТОВ «МВСС» не зараховано до страхового стажу, оскільки в даті про звільнення наявні виправлення. Враховуючи зазначене, для зарахування вказаних вище періодів до страхового стажу для призначення пенсії за віком відсутні правові підстави. Згідно пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження страхового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на сплачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх унаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого воші підтверджують роботу заявника. Отже, відповідач вважає, що правомірно відмовив позивачу у зарахуванні стажу.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, ознайомившись із матеріалами справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 на обліку в Головному управлінні та отримуєте пенсію за віком з 16.05.2020 року, обчислену відповідно до Закону України від 09.07,2003 № 1058- IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон 1058) з урахуванням даних про стаж та заробіток.

У травні 2020 року отримала довідку про розрахунок її трудового стажу, ознайомившись із якою їй стало відомо, що відповідачем не зараховано до загального трудового стажу періоди роботи з 07.09.1993 по 09.02.1996 завідуючою магазину в МП «Купідон» та з 10.02.1996 року по 19.11.1997 року в TOB «МВСС».

23.06.2020 року позивачем подано до відповідача заяву із проханням врахувати зазначений трудовий стаж, та провести перерахунок пенсії і сплачувати надалі пенсію із врахуванням страхового стажу.

Листом відповідача №2830-2640/П-02/8-0200/20 від 17.07.2020 року позивача повідомлено, про відмову в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 07.09.1993 року по 09.02.1996 року завідуючою магазину в МП «Купідон», оскільки запис про звільнення скріплений печаткою підприємства «Україна», на якій відсутній ідентифікаційний код підприємства. Також, не зараховано до загального трудового стажу період роботи з 10.02.1996 року по 19.11.1997 року в TOB «МВСС», оскільки в даті про звільнення наявне виправлення.

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії та частини 3 статті 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно частиною 1 статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-IV починаючи з 01.01.2020 року право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Положеннями статті 44 Закону №1058-IV визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша); заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга). Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Таким чином, збирання уточнюючих довідок повинно здійснюватись лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , з 07.09.1993 по 09.02.1996 вона працювала завідуючою магазину в МП «Купідон».

Як встановлено судом, вказаний період роботи не був зарахований Головним управлінням до стажу роботи позивача, оскільки запис про звільнення скріплений печаткою підприємства «Україна», на якій відсутній ідентифікаційний код підприємства.

Також, не зараховано до загального трудового стажу період роботи з 10.02.1996 року по 19.11.1997 року в TOB «МВСС», оскільки в даті про звільнення наявне виправлення

Однак, на переконання суду, записи у трудовій книжці чітко містять відомості щодо роботи позивача на вищевказаних підприємствах у спірні періоди.

Суд наголошує, що відповідачем не ставиться під сумнів вірність запису в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 про прийняття ОСОБА_1 на роботу з 07.09.1993 року завідуючою магазину в МП «Купідон» та з 10.02.1996 року в TOB «МВСС».

Також суд вважає необхідним зазначити, що на момент внесення у трудову книжку позивача спірних записів, була чинна Інструкція "Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях", затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 року № 162 (Інструкція № 162).

Підпунктом 1.1. Інструкції № 162 було встановлено, що трудова книжка є основним документом трудової діяльності робочих і службовців.

Відповідно до 2.3 Інструкції №162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 4.1 Інструкції № 162 передбачено, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З аналізу вказаних норм судом встановлено, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд, в постановах від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) та від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а (адміністративне провадження №К/9901/44334/18), в яких зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Окрім того, суд вважає, що при відмові зарахуванні до загального трудового стажу періоду роботи з 07.09.1993 по 09.02.1996 завідуючою магазину в МП «Купідон», оскільки запис про звільнення скріплений печаткою підприємства, на якій відсутній ідентифікаційний код. відповідач помилково посилається на Постанову Кабінету Міністрів України від 21.01.1996 року №118 «Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України», з огляду на таке.

п.5. цієї Постанови де зазначається, що надається місячний термін на розробку й затвердження в установленому порядку документів і тарифи, що випливають із Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України; забезпечити формування бази даних Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України на основі Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України із збереженням присвоєних суб`єктам господарської діяльності ідентифікаційних кодів.

Також до пункту 6 цієї ж Постанови вбачається, що підприємствам та організаціям, що не були внесені до Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України і згідно з Положенням про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України підлягають включенню до останнього, а також суб`єктам господарської діяльності, в реєстраційних даних яких сталися зміни, подати до 31 березня 1996 р. відповідним органам державної статистики документи, необхідні для включення до реєстру або внесення змін до нього.

Отже, Постанова Кабінету Міністрів України від 21.01.1996 року №118 «Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України», а відбиток печатки без ідентифікаційного коду у трудовій книжці від 09.02.1996 року. Тому, жодного порушення щодо відсутності ідентифікаційного коду на печатці не має, оскільки приватне підприємство мало час, щодо змін та присвоєння ідентифікаційного коду до 31.03.1996 року.

Таким чином, суд робить висновок, що періоди роботи позивача з 07.09.1993 по 09.02.1996 року з 10.02.1996 року по 19.11.1997 року в TOB «МВСС», підтверджується належними та допустимими доказами.

Як свідчать матеріали справи позивач просить суд, зокрема, визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №2830-2640/П-02/8-0200/20 від 17.07.2020 року про відмову в зарахуванні трудового стажу та перерахунку розміру пенсії, однак останній отримав відмову оформлену листом за №2830-2640/П-02/8-0200/20 від 17.07.2020 року. Відтак позивач помилково вважає відмову оформлену листом - рішенням суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи зазначені обставини, з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу, ОСОБА_1 , періоду роботи у ПП «Купідон» завідуючою магазином в період з 07.09.1993 року по 09.02.1996 року, та період роботи у ТОВ «МВСС» бухгалтером з 10.02.1996 року по 19.11.1997 року, до трудового стажу, який дає право на пенсію;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати, ОСОБА_1 , період роботи у ПП «Купідон» завідуючою магазином в період з 07.09.1993 року по 09.02.1996 року, та період роботи у ТОВ «МВСС» бухгалтером з 10.02.1996 року по 19.11.1997 року, до трудового стажу, який дає право на пенсію;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести ОСОБА_1 , перерахунок та здійснити виплату пенсії за період з 16.05.2020 року по день набрання рішенням суду законної сили, відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову повністю.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керуючись ч.1 ст.139 КАС України, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення в користь позивача сплаченого при зверненні до суду судового збору у сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно відповідно до частини 3 статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 2830-2640/П-02/8-0200/20 від 17.07.2020 року про відмову в зарахуванні трудового стажу та перерахунку розміру пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 , період роботи у ПП «Купідон» завідуючою магазином в період з 07.09.1993 року по 09.02.1996 року, та період роботи у ТОВ «МВСС» бухгалтером з 10.02.1996 року по 19.11.1997 року, до трудового стажу, який дає право на пенсію.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести ОСОБА_1 , перерахунок пенсії та виплату пенсії з 16.05.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 840,80 грн. ( вісімсот сорок гривень, 80 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ,реєстрація та проживання: АДРЕСА_1 , конт. номер: НОМЕР_4 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7. м. Вінниця, 21100, Код тел. /0432/ 66-05-17 тел. факс /0432/66-02-95).

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар