Справа № 200/6547/19
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

21 вересня 2020 року Справа № 200/6547/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н.В.
за участі секретаря судового засіданняЛукомського А.О.
представника позивача представника відповідача Коваленко Д.П. Шибки О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, третя особа без самостійних вимог: Дніпровська міська рада про визнання протиправною та скасування постанови, -
ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради, третя особа без самостійних вимог: Дніпровська міська рада, в якій з урахуванням уточненого позову просить:
Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.05.2019р. по справі №200/6547/19, поновлено ОСОБА_1 строки звернення до суду з адміністративним позовом до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови.
22 жовтня 2019 року адміністративна справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та передана на розгляд судді Турлаковій Н.В.
Ухвалою суду від 28.10.2019 року позовну заяву прийнято до провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою суду від 08.01.2020р. вказану справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 18.03.2020р. провадження по справі зупинено та ухвалою суду від 31.07.2020р. поновлено.
Представником Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради подано до суду клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду. Клопотання обґрунтовано тим, що згідно пункту 3 «Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 № 244, надіслання рекомендованим листом з повідомленням документів, які є підставою для притягнення до відповідальності, за адресою місцезнаходження (місця проживання) суб`єкта містобудування, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, вважається належним врученням зазначених документів незалежно від факту їх отримання суб`єктом містобудування. Оскаржувана постанова № 09/2901 від 29.01.2019 року була направлена позивачу 05.02.2019р. засобами поштового зв`язку, у зв`язку з чим, строк оскарження вказаної постанови сплинув 20.02.2019р. Таким чином, позивачем при пред`явленні позову до суду пропущено строк звернення до суду, який встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.
Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання відповідача у його задоволенні просив відмовити, оскільки строки звернення з даним позовом порушені не були, т.я. про оскаржувану постанову позивачу стало відомо 17.04.2019р., а з позовом до суду звернувся 26.04.2019р.
Представник відповідача підтримав подане ним клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та просив задовольнити його.
Заслухавши представника позивача та представника відповідача, розглянувши подане клопотання та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Статтею 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого вказаним Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статі 5 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 № 208/94-ВР постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності може бути оскаржено до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову.
При цьому з наданої позивачем копії постанови видно, що графа «Примірник постанови одержав» та графа «Примірник постанови надіслано поштою» залишилися не заповненими, а відтак не містять посилань на дату її вручення особі, яка була притягнута до відповідальності (т.1 а.с.21).
Разом з тим, оскаржувана постанова №09/2901 від 29.01.2019 року була направлена засобами поштового зв`язку 05.02.2019р. на адресу позивача (м.Дніпро, вул.Воскресенська, 4а/8), проте на адресу Управління повернувся конверт «За закінченням строку зберігання», копія якого наявна в матеріалах справи.
Тобто, надіслана на адресу позивача оскаржувана постанова не вручена адресату.
При цьому, порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку, які регулюють відносини між ними, визначені Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270 (далі - Постанова №270).
Відповідно до пункту 119 Постанови №270, не вручені одержувачам або відправникам поштові відправлення, поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку протягом строку, визначеного цими Правилами. Після закінчення встановленого строку зберігання, поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання.
Разом з тим, за загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими особа має бути обізнана, а й отримання зазначених відомостей.
Відмітка на конверті щодо причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є достатнім доказом інформування позивача про нарахування йому штрафних санкцій. Позначення «за закінченням терміну зберігання» не розкриває справжні причини, з яких рекомендований лист не був вручений адресату, та не свідчить про відмову адресата отримати лист.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки поштове відправлення не було вручено позивачу та повернуто поштовим відділенням із відміткою «за закінченням строку зберігання», то воно вважаються такими, що не вручено адресату.
Як видно з копій постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 58861148 від 11.04.2019 року за вказаною постановою було відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаної постанови.
Згідно копії заяви представника позивачки Самухи А.О., з матеріалами виконавчого провадження вона була ознайомлена 17.04.2019р. і з цієї дати дізналась про порушення прав її довірителя, із позовом до суду звернулася 26.04.2020р., а тому суд вважає, що строки звернення до суду були поновлені позивачу обґрунтовано, в зв`язку з чим не приймається до уваги твердження відповідача, що позивачем пропущені строки звернення до суду.
При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини в Рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.
Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді.
Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, доводи Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, що позивачем пропущено строк звернення до суду є необґрунтованими, а відтак, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про залишення адміністративного позову без розгляду.
Керуючись ст.ст.240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні клопотання Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про залишення позовної заяви без розгляду, відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова