Справа № 695/2286/19
Суддя: Середа Л. В.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2286/19

номер провадження 2-а/695/12/20

14 грудня 2020 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Біліченко С.В.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов`язків начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухаря Анатолія Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до Виконуючого обов`язків начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухаря Анатолія Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №1682/30500/19 від 17.04.2019 року, винесену виконуючим обов`язків начальника Закарпатської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухарем Анатолієм Васильовичем, відповідно до якої ОСОБА_1 була визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржувана постанова винесена усупереч норм Митного кодексу України, оскільки позивач була неналежно повідомлена про дату та час розгляду матеріалів справи відносно неї, а тому не могла надавати свої доводи та заперечення щодо обставин інкримінованого їй порушення.

Також позивач в обґрунтування своїх позовних вимог покладається на обставину непереборної сили, а саме поломку транспортного засобу, яка унеможливила його пересування та позбавила можливості позивача своєчасно вивезти вказаний автомобіль за межі території країни, що стверджується відповідним письмовим зверненням до митного органу, в зоні діяльності якого перебував транспортний засіб в якому зазначалося про обставини поломки автомобіля.

Крім того позивач наполягає, що начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухар А.В. є виконуючим обов`язків начальника Закарпатської митниці, а не начальником останньої чи його заступником, а тому постанова була винесена неправомочною особою суб`єкта владних повноважень, що є підставою для її скасування.

Окрім зазначених обставин, у своїх письмових поясненнях позивач також вказувала на застосуванні суб`єктом владних повноважень норм права, які на час вчинення правопорушення не діяли, тобто порушення норм дії в часі, а також порушення строку розгляду справи, а оскільки про час розгляду справи позивач не була належним чином повідомлена, а сама постанова їй не направлялася, що позбавляло позивача можливості ознайомитись із її змістом, та про існування останньої позивачу стало відомо від державного виконавця, тому просила суд поновити строк на її оскарження.

Розгляд даної справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб на підставі ухвали суду від 10.07.2019 року.

Позивач та її представник, адвокат Сизько Д.Б. в судове засідання не з`явилися, однак останній направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, однак направив до суду відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечував повністю, вказуючи при цьому, що позивач порушив митний режим транзиту транспортного засобу, адже мала вивезти останній до 31.10.2018 року, а в зоні діяльності іншої митниці до 05.11.2018 року. Жодних документів, які б свідчили про наявність обставин саме непереборної сили, аварії, протиправних дій третіх осіб, позивач не надала, а заява про неможливість вивезення автомобіля у зв`язку із його поломкою ніяким чином е підтверджує факт аварії чи дії обставин непереборної сили. Крім того ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлялася в протоколі про порушення митних правил від 25.03.2019 року, який їй був вручений, із клопотаннями позивач до відповідача про перенесення розгляду справи не зверталася, сама не з`явилася, а тому справу було розглянуто за її відсутності. Окрім того вказували на неналежного відповідача, яким має бути відповідний орган доходів і зборів.

Оскільки матеріали справи дають можливість прийняти рішення за відсутності сторін, а останні належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи та із клопотаннями про перенесення розгляду справи сторони не звернулися, суд вважає за можливе розглянути справу осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

25.03.2019р. державним інспектором відділу митного оформлення №1 м/п «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС Яцковець А.П. було складено протокол про порушення митних правил №1682/30500/19, в якому зазначено, що 25.03.2019р. о 15 годині 16 хвилин в зону митного контролю митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС на смугу «зелений коридор» в напрямку «Виїзд з України», заїхав легковий автомобіль Mercedes-Benz А140 реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , під керуванням громадянки України ОСОБА_1 .

В ході митного контролю під час аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме АСМО «Інспектор» та ЄАІС департаменту митної справи ДФС України встановлено, що ОСОБА_1 , 26.10.2018р. ввезла на митну територію України через пункт пропуску «Шегині-Медика» Львівської митниці ДФС в режимі «транзит» з метою «особистого користування» легковий автомобіль марки Mercedes-Benz А140 реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 .

Таким чином ОСОБА_1 перевищила встановлений ст.. 95 Митного кодексу України строк доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на 10 діб. Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 3 статті 470 Митного кодексу України.

У вказаному вище протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 17.04.2019 року о 11 год. 00 хв. та зазначено адресу місця їх розгляду.

Окрім того у вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 примірник протоколу отримала 25.03.2019 року, про що свідчить її підпис на ньому. Більше того, до відзиву на позовну заяву відповідачем додана заява ОСОБА_1 , у якій остання вказала, що їй повідомлено про час та місце розгляду справи.

Вказана обставина позивачем ніяк не заперечувалася.

Таким чином зазначене вище спростовує доводи позивача про неналежне повідомлення відповідачем про час та місце розгляду справи.

Судом встановлено, що 17.04.2019р. виконуючим обов`язки начальника Закарпатської митниці ДВС начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухарем Анатолієм Васильовичем була винесена постанова в справі про порушення митних правил № 1682/30500/19, відповідно до якої ОСОБА_1 була визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суму 8500 грн.

У вказаній постанові зазначено, що 25.03.2019 року о 15 годині 16 хвилин в зону митного контролю на ділянку «Виїзд з митного посту «Лужанка» Закарпатської області митниці ДФС, заїхав автомобіль марки Mercedes-Benz A140, реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , під керуванням громадянки України ОСОБА_1 .

Уході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС департаменту митної справи ДФС України встановлено, що 26.18.2018р. о 01 годині 15 хвилин через митний пост «Шегині» Львівської митниці ДФС ОСОБА_1 ввезла на митну територію України автомобіль марки Mercedes-Benz А140 реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , в митному режим «транзит».

Станом на 25.03.2019 р. вищевказаний автомобіль з митної території України вивезеним не значився.

Враховуючи інформаційні дані центральної бази даних ЄАІС ДФС, громадянка України ОСОБА_1 мала вивезти транспортний засіб в зоні діяльності Львівської митниці ДФС до 31.10.2018р. (включно), а в зоні діяльності іншої митниці до 05.11.2018р. (включно), тим самим вона перевищила граничний термін транзиту більше ніж на 10 діб.

Таким чином, громадянка ОСОБА_1 перевищили більше, ніж на 10 діб, встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк транзиту транспортного засобу, що перебував під митним контролем, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст.470 Митного кодексу України.

Однак, як зазначає позивач, внаслідок форсмажорної обставини, а саме - поломка автомобіля, вона була позбавлена можливості доставити автомобіль до органу доходів і зборів, внаслідок чого перевищила встановлений МК України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до органу доходів і зборів призначення, більше ніж на десять діб. Несправність автомобіля призвела до неможливості руху транспортного засобу, про що позивач повідомляла письмово відповідача.

Статтею 90 МК України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 МК України,- строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Частиною 2 закріплено, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається, зокрема, час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу.

У статті 192 МК України зазначені заходи, що вживаються у разі аварії чи дії обставин непереборної сили під час перевезення товарів. Зокрема, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

У відповідності до вимог ст. 460 Митного кодексу України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Однак обставини на які посилається позивач стосовно поломки автомобіля не можуть слугувати підставою для застосування у даному випадку норм ст. 460 МК України.

Так поломка транспортного засобу не могла завадити позивачу вивезти його за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті), оскільки жодною нормою митного законодавства України не передбачено способу виконання такого зобов`язання, зокрема, необхідності вивезення транспортного засобу за межі митної території України виключно власним ходом. Законодавець лише визначає обов`язок доставити транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення до закінчення строків, передбачених статтею 95 МК України.

Перебування транспортного засобу позивача на ремонті не було спричинене аварією, дією обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, тому положення частини 1 статті 460 МК України до спірних правовідносин застосовані бути не можуть.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом, зокрема в постановах від 31 жовтня 2018 року (справа №569/4632/16-а) та від 04 грудня 2018 року (справа №308/6634/16-а).

Однак під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам, що продиктовано вимогами ст.. 2 КАС України.

Відповідно до ст. 486 МК України,- завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, - посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати:чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, та оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що винесенням оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил відповідач порушив права позивача, з наступних мотивів.

З оскаржуваної постанови вбачається, що позивач ввезла транспортний засіб саме особистого користування, що зазначено як у вказаному вище протоколі про порушення митних правил так і у вказаній вище постанові від 17.04.2019 року, на митну територію України та повинна була вивезти його за межі України у визначений законодавством строк.

Однак вказана обставина не відповідає вимогам чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається та жодною із сторін не заперечується, що позивач ввезла вказаний транспортний засіб з метою особистого користування 26.10.2018 року. Станом на цей період диспозиція ст. 470 МК України передбачала відповідальність за недоставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів до митного органу призначення, видача їх без дозволу митного органу або втрату.

Зазначена стаття МК України не передбачала відповідальності за недоставлення транспортних засобів особистого користування та складалась із трьох частин.

Законом України № 2612- VIII від 08 листопада 2018 року внесено зміни до ст. 470 МК України. Вказані зміни повинні були набрати чинності через 180 днів з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Відповідно до викладених змін, стаття 470 МК України містить у собі 6 частин та було змінено редакцію ч. 3 ст. 470 МК України у якій уже було передбачено наступний зміст частини статті: Перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих документів.

Однак, Законом України № 2725-VIII від 16 травня 2019 року строк набрання чинності таких змін збільшено зі 180 до 270 днів, а тому редакція ст. 470 МК України набула чинності 22 серпня 2019 року.

Закони стають обов`язковими та набувають законної сили негайно після офіційного прийняття й опублікування тексту закону, якщо інше не передбачено самим законом. При цьому, набуття законом чинності означає, що із цього моменту ним повинні керуватися, виконувати його й дотримуватися всі юридичні та фізичні особи. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Тому, втрата законом чинності означає, що із цього моменту він не може застосовуватися.

Конституція України, закріпивши ч. 1 ст. 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права.

Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (ст.15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.7). Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інших нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. До того ж актом, який пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення є акт, що виключає з санкції більш суворі стягнення або додаткові стягнення.

Згідно положень ст. 3 МК України, при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України. У разі якщо законодавством України передбачена можливість виконання митних формальностей без подання митної декларації, застосовуються норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день виконання таких формальностей. Норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

У рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Акти адміністративного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

Оскільки на час ввезення даного транспортного засобу, який призначений саме для особистого користування, про що зазначив сам відповідач у оспорюваній постанові, на митну територію України ч. 3 ст. 470 МК України не передбачала відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування, то дана норма не має зворотної дії в часі.

Більше того, на час прийняття оспорюваної постанови зімни до ч. 3 ст. 470 МК України, які серед іншого передбачали відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування, ще не набрали законної сили, адже набрання законної сили вказаних змін було Законом України № 2725-VIII від 16 травня 2019 року відтерміновано до 22 серпня 2019 року.

За таких обставин, беручи до уваги те, що нова редакція ч. 3 ст. 470 МК України набула чинності 22 серпня 2019 року, ОСОБА_1 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, оскільки згідно до ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Інші доводи позивача та відповідача досліджені судом, однак зазначених висновків не спростовують.

Оскільки позивач була відсутня при розгляді матеріалів даної справи відповідачем, а доказів отримання позивачем оспорюваної постанови до суду не надано, що позбавляло її можливості ознайомитись саме із змістом такої постанови, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для поновлення строку на її оскарження.

Із врахуванням того, що на підставі встановлених у справі обставин, які підтверджені дослідженими судом доказами, встановлено відсутність події порушення митних правил, передбаченого у ч. 3 ст. 470 МК України, та підстав для подальшого провадження у справі про порушення митних правил відносно позивача, оскаржувану постанову слід скасувати.

Оскільки позивач від сплати судового збору звільнена, а матеріали справи не містять відомостей про наявність судових витрат позивача, суд, керуючись ст.. 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснює.

Керуючись ст.ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 271.286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до виконуючого обов`язків начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухаря Анатолія Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 1682/30500/19 від 17.04.2019р., винесену виконуючим обов`язки начальника Закарпатської митниці ДВС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухарем Анатолієм Васильовичем, відповідно до якої ОСОБА_1 була визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суму 8.500 грн..

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Л.В.Середа