Справа № 640/4097/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про самовідвід судді

16 грудня 2020 року м. Київ № 640/4097/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши у підготовчому засіданні без здійснення фіксування звукозаписувальним технічним засобом заяву про самовідвід судді від розгляду справи

за позовомОСОБА_1
доВідділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції
третя особаВійськова прокуратура Київського гарнізону
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі також - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Військова прокуратура Київського гарнізону (далі також - третя особа), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

- визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо обов`язку надіслати органу досудового розслідування повідомлення про вчинення керівником установи, яка є боржником у виконавчому провадженні № 50854982, кримінального правопорушення та вжити заходів з примусового виконання постанови ОАСК від 24.04.2009 у адміністративній справі №2/44, передбачених Законом України "Про виконавче провадження";

- зобов`язати відповідача направити до Державного бюро розслідувань повідомлення про вчинення керівником військової прокуратури Київського гарнізону кримінального правопорушення, що полягає у невиконанні (перешкоджанні виконанню) судового рішення, та вжити заходів для примусового виконання постанови ОАСК від 24,04.2009 у адміністративній справі №2/44, передбачених Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Смолія І.В. від 12.03.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Маруліної Л.О. від 23.07.2020 року прийнято справу до свого провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.08.2020 року продовжено розгляд адміністративної справи №640/4097/20 за правилами загального позовного провадження. Призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 07.09.2020 року. Витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №50854982. Зобов`язано відповідача подати до суду належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №50854982 та відзив на позовну заяву у строк до 26.08.2020 року таким чином, щоб у вказану дату витребувані матеріали знаходились у канцелярії суду.

Відповідно до Довідки секретаря судового засідання від 07.09.2020 року, у зв`язку із перебування судді на лікарняному судове засідання в адміністративній справі № 640/4097/20, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального не здійснювалось, справи призначені до розгляду на 07.09.2020 року знято з розгляду.

Про дату та час наступного судового засідання, яке призначено на 12.11.2020 року, сторони повідомлені шляхом надіслання повісток відповідно до статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України.

У підготовче засідання 12.11.2020 року прибув позивач.

На виконання статті 180 Кодексу адміністративного судочинства України судом роз`яснено позивачу, які обставини входять до предмета доказування; уточнено позовні вимоги; вирішено клопотання позивача про залучення третіх осіб до участі у справі, в задоволенні яких відмовлено.

Разом з тим, позивачем в усній формі заявлено про відвід судді Маруліній Л.О. від розгляду цієї справи.

З огляду на те, що позивачем заявлено про відвід судді від розгляду справи не у встановленій процесуальним законодавством України формі, визначеній статтею 39, з урахуванням статей 166, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, судом відкладено розгляд справи до 25.11.2020 року.

Через канцелярію суду 23.11.2020 року позивачем подано заяву про відвід судді, яку вмотивовано тим, що суддя Маруліна Л.О. обмежує позивача у доступі до інформації про обставини і факти, які належить доказувати у справі. Крім того, процесуальні рішення під час підготовчого засідання не дають позивачу підстав для сумнівів у тому, що ухвалене рішення суду за результатами розгляду цієї справи не буде містити висновків щодо ефективного поновлення порушеного права позивача, причин, що призвели до невиконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2009 року у справі №2/44 та заходів, яких слід вжити учасникам судового провадження для усунення причин, що призвели до тривалого невиконання зазначеної постанови.

У підготовче засідання 25.11.2020 року сторони не прибули.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2020 року визнано заяву ОСОБА_1 про відвід судді Маруліної Л.О. необґрунтованою та передано заяву ОСОБА_1 про відвід судді Маруліної Л.О. для вирішення питання про відвід до автоматичного розподілу для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу щодо розгляду заяви про відвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.11.2020 для розгляду заяви про відвід судді визначено суддю Клименчук Н.М.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Клименчук Н.М. від 01.12.2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Маруліної Л.О. - відмовлено.

01.12.2020 року справу передано на сектор судді Маруліної Л.О. для продовження розгляду справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2020 року призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 16.12.2020 року.

У судове засідання 16.12.2020 року сторони не прибули.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Разом з тим, з огляду на надходження заяви судді Маруліної Л.О. про самовідвід в порядку частини третьої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, яку долучено до матеріалів справи, суд дійшов висновку про її вирішення за відсутності сторін.

Вирішуючи заяву про самовідвід судді, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участь у розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частин першої, третьої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Частиною першою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Статтею 2 Закону України 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також "ЄСПЛ") є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина перша статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium", "Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі "Le Comte, Van Leuveni De Meyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі "П`єрсак проти Бельгії" ("Piersac vs Belgium") ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland"), пункт 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" ("Ferrantelli and Santangelo v. Italy"), від 07.08.1996 року, пункт 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De Cubber v. Belgium"), від 26.10.1984 року, пункт 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland") та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" ("Castillo Algar v. Spain"), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Такі саме висновки містяться також в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі "Білуха проти України" (заява №33949/02).

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Враховуючи те, що позивачем заявлявся відвід судді Маруліній Л.О. з підстав, що ухвалене рішення суду за результатами розгляду цієї справи не буде містити висновків щодо ефективного поновлення порушеного права позивача, з метою усунення будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом при розгляді справи №640/4097/20, об`єктивного вирішення справи, відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України заяву про самовідвід слід задовольнити.

Керуючись статтями 36, 39, 41, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву судді Маруліної Любові Олександрівни про самовідвід від розгляду адміністративної справи №640/4097/20 задовольнити.

2. Відвести суддю Маруліну Любов Олександрівну від розгляду адміністративної справи №640/4097/20.

3. Передати адміністративну справу №640/4097/20 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - Військова прокуратура Київського гарнізону про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, для розгляду іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно зі статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає окремому оскарженню.

Суддя Л.О. Маруліна