Справа № 320/212/19
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року № 320/212/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В. Р., розглянувши у місті Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.11.2015 №4482/2-17.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 відкрито провадження по справі та зазначено, що справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження.

13.03.2019 в судовому засіданні позивачем заявлено клопотання про витребування від Головного управління ДФС у Київській області оригінал податкового повідомлення-рішення від 17.11.2015 №4482/2-17 про сплату транспортного податку з фізичних осіб на 2015 рік та відповідний конверт з повідомлення про вручення вказаного податкового повідомлення-рішення позивачу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 витребувано від Головного управління ДФС у Київській області оригінали вищезазначених документів. 23.07.2019 відповідачем надано суду витребувані документи.

Під час розгляду справи представником позивача подано до суду клопотання про призначення експертизи, проведення якої просить доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 призначено експертизу по даній адміністративній справі.

Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз направлено на адресу суду лист №24214/19-33/24215/19-34 від 17.10.2019 разом з матеріалами адміністративної справи №320/212/19. В даному листі зазначено, що експертиза, в межах технічних можливостей, може бути виконана у термін, що перевищує 90 календарних днів в порядку черговості.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 поновлено провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 20.11.2019.

Представником позивача 29.10.2019 надано до суду клопотання про призначення експертизи, проведення якої просить доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 призначено експертизу по даній адміністративній справі та зупинено провадження до винесення експертом висновку.

26.10.2020 до суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта разом з матеріалами адміністративної справи №320/212/19.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 поновлено провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 26.11.2020.

У судове засідання, призначене на 26.11.2020, з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином повідомлений, про причину неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити. Крім того, заявив клопотання про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Протокольною ухвалою від 26.11.2020, керуючись ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 КАС України, суд на місці ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що податкове повідомлення-рішення № 4482/2-17 від 17.11.2015 про незрозумілу суму податкового зобов`язання з транспортного податку не отримував, а дізнався про наявність даного рішення лише під час розгляду справи № 810/2482/18, яким оскаржувалося Рішення про опис майна у податкову заставу Броварського відділення ГУ ДФС у Київській області без № та дати і податкову вимогу ГУ ДФС у Київській області № 2972-23 від 05.03.2018, яким визначено суму податкового боргу по транспортному податку з фізичних осіб за 2015 рік.

Крім того, відповідно до пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України (далі ПК України), податкове повідомлення-рішення про сплату суми транспортного податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Об`єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникало право власності на такий об`єкт.

Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід власності.

Відповідно до пп.267.8.1 п.267.8 ст.267 ПК України, транспортний податок сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення рішення.

Абзац 4 пункту 58.3 статті 58 ПК України зазначає, що у разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо вручити через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення- рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Оскаржуване податкове повідомлення рішення позивач не отримував.

З метою підтвердження чи спростування доводів позивача, стосовно направлення засобами поштового зв`язку відповідачем податкового повідомлення-рішення за адресою іншою ніж за якою зареєстрований позивач, за клопотанням позивача проведена судово-технічна експертиза Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

Відповідно до ст.10 Висновка експерта від 29.09.2020 № 24214/19-33/24215/19-33, встановити дописки не виявляється можливим з причин того, що дописка може бути зроблена тією ж особою і тим же писальним приладом, а ознаки при цьому будуть відсутні.

Крім того, позивач посилається на закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014, яким внесені зміни до Податкового кодексу України, які набрали чинності з 01.01.2015.

Згідно з ст.8 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Пунктом 1.1 ст.1 ПК України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки.

Одним із основних принципів податкового законодавства в Україні визначено принцип його стабільності (пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України). Принцип стабільності в розумінні податкового законодавства в Україні полягає в тому, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніше, ніж за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки.

Крім того, Закон № 71 суперечить ч.3 ст.27 Бюджетного кодексу України, згідно якого закони України, або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету і приймаються:

не пізніше 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку планового бюджетного періоду;

після 15 липня, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Таким чином, пункт 1 розділу ІІ Закону № 71, щодо набрання чинності з 01.01.2015 року суперечить вимогам пп.4.1.9 п.4.1 ст. 4 ПК України та ч.3 ст.27 Бюджетного кодексу України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , з 18.07.2013 являється другим власником автомобіля «LEXUS RX350/450H» р. н. НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 3456куб.см.

Дата першої реєстрації попереднім власником автомобіля «LEXUS RX350/450H» р. н. НОМЕР_1 відбулась 30.10.2010.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управління ДФС у Київській області було винесено податкове повідомлення-рішення № 4482/2-17 від 17.11.2015 за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2015 в сумі 20834 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та податковою вимогою, позивач звернуся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню № 4482/2-17 від 17.11.2015 суд зазначає наступне.

Положення підпункту 267.2.1 пункту 267.1 статті ПК України у редакції, що діяла на дату прийняття оскаржуваного рішення, визначають, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об`єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Таким чином фізичні особи, які мають власні зареєстровані у встановленому порядку легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об`єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см., зобов`язані сплачувати транспортний податок у розмірі 25000,00 грн. з розрахунку на календарний рік за кожен легковий автомобіль.

Відповідно до п. 267.6.2 п. 267.6 статті 267 ПК України податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку на відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Як вбачається із поштового штемпелю на конверті оскаржуване податкове повідомлення-рішення надіслано на адресу позивача 12.01.2018.

Тобто, відповідач всупереч вимогам пп. 267.6.2. п. 267.6 ст. ПК України оскаржуване повідомлення-рішення надіслано на адресу позивача вже після 01.07.2015.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач зазначає, що до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення розрахунку податкового зобов`язання, яке визначене таким податковим повідомленням-рішенням, додано не було, що унеможливлює визначення податкового періоду, за який таке податкове зобов`язання було нараховане, та не дозволяє встановити підстави та коректність визначення податкового зобов`язання. Зазначений дефект оскаржуваного повідомлення-рішення не дозволяє встановити податковий період, за який податкове зобов`язання було нараховане, а отже й впливає на суть повідомлення-рішення.

Згідно з пп. 10.1.1 п. 10.1. ст.10 ПК України, податок на майно належить до місцевих податків.

Пунктом 8.3 статті 8 ПК України встановлено, що до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до п.п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Таким чином, податкові зобов`язання по місцевому податку можуть визначатися податковим органом лише в разі, якщо міська рада своїм рішенням встановила цей місцевий податок. При цьому, визначення податкових зобов`язань з місцевого податку розпочинається не раніше, ніж настання наступного бюджетного періоду (року), що настає за періодом (роком), в якому прийняте відповідне рішення міської ради.

Аналогічні приписи містить і підпункт 4.1.9 пункту 4.1 статті ПК України, відповідно до якого одним із принципів податкового законодавства є стабільність, коли зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори. їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, при цьому опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення транспортного податку, як місцевого податку, пізніше 15 липня року, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

В даному випадку із запровадженням транспортного податку на 2015 рік відповідні норми Закону №71-VIII набрали чинності з 01.01.2015. Отже, лише в 2015 році місцеві ради отримали повноваження і одночасно набули обов`язку щодо встановлення транспортного податку. Відповідно, лише після цієї дати місцеві ради мали юридичні підстави для прийняття рішення про встановлення транспортного податку.

Транспортний податок встановлено на території міста Бровари 30.01.2015 Рішенням міської ради №1392-52-06.

Виходячи із системного аналізу вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 4482/2-17 від 17.11.2015, оскільки запроваджені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» зобов`язання щодо сплати транспортного податку з фізичних осіб виникають у платників податків лише після 01.01.2016 року.

Враховуючи системний аналіз наведених норм права, практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що обов`язок зі сплати транспортного податку у фізичних осіб, у даному випадку виникає з 2016 року.

У спірних правовідносинах суд також застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справах «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права.

Цими рішеннями було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку.

Отже, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, суд дійшов висновку про протиправність визначення позивачу податкового зобов`язання з транспортного податку за 2015 рік.

Відтак, складання та направлення ГУ ДФС у Київській області податкового повідомлення-рішення № 4482/2-17 від 17.11.2015 є передчасним, а відповідно є таким, що підлягає скасуванню.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 4482/2-17 від 17.11.2015, винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

3. Стягнути сплачений судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.