Справа № 751/5963/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/5963/20 Головуючий у 1-й інстанції: Маслюк Н.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.10.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову від 03.09.2020 № 25/92/2020-пн управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області, складену заступником начальника управління - начальником відділу організаційної роботи Перинською Вікторією Олександрівною, про накладення адміністративного стягнення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255, 00 грн. за ч. 1 ст. 164-2 КУпАП.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.10.2020 у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 17 червня 2020 року до 30 червня 2020 року управлінням Держпраці у Чернігівській області проводилось інспекційне відвідування фінансово-господарської діяльності комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради. За результатами ревізії складено акт № 25-01-019/0327 від 30 червня 2020 року (а.с.10-30).

26 серпня 2020 року заступником начальника відділу контролю у соціальній галузі та сфері культури Тарадайкою Вікторією Юріївною складено протокол про адміністративне правопорушення, яке виявлене у комунальному некомерційному підприємстві «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради, а саме: ведення бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку, генеральним директором ОСОБА_1 видано накази, в яких зазначено, що при розрахунку доплат медичним та іншим працівникам Центру, які надають медичні послуги, пов`язані з наданням медичної допомоги пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, які знаходились на самоізоляції необхідно прирівняти розмір їх заробітної плати до розміру заробітної плати за повноцінно відпрацьований місяць. Зазначене призвело до завищення обсягів витрат на оплату праці у меморіальних ордерах № 5 «Зведення розрахункових відомостей із заробітної плати та стипендій» за відповідні періоди за дебетом рахунку 811 «Витрати на оплату праці» та кредитом рахунку 661 «Розрахунки по заробітній платі» та за дебетом субрахунку 821 «Відрахування на соціальні заходи» та кредитом субрахунку 6511 «Розрахунки з загальнообов`язкового державного соціального страхування працівників», як наслідок, безпідставно використано фінансових ресурсів на загальну суму 45 709,36 грн, що є порушенням ч.1, 8 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та звітність в Україні», п.2.14 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, ст. 94 КЗпАП України, ст. 1 Закону України «Про оплату праці» (а.с.9).

28 серпня 2020 року на запит ОСОБА_1 управління Держпраці у Чернігівській області надало роз`яснення щодо дотримання вимог постанов 23.03.2020 № 246 «Деякі питання оплати праці медичних та інших працівників, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV- 2» та постанови від 24.04.2020 №331 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення державних фінансових гарантій медичного обслуговування пацієнтів з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-СоV- 2, та належної оплати праці медичних та інших працівників, які надають медичну допомогу таким пацієнтам» в частині проведення виплат доплат медичним та іншим працівникам, які задіяні в наданні екстреної медичної допомоги хворим на респіраторне захворювання COVID-19, які перебували на самоізоляції (а.с.7).

На підставі вищевказаного протоколу 03 вересня 2020 року заступником начальника управління - начальником відділу організаційної роботи управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області Перинською Вікторією Олександрівною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 03.09.2020 №25/92/2020-пн, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у веденні бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн (а.с.8).

Не погоджуючись з вказаною постановою управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області, позивач звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164-2 КУпАП, а тому відсутні підстави для скасування постанови № 25/92/2020-пн від 03.09.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 234-1 КУпАП органи державного фінансового контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства з фінансових питань (ст. 164-2).

Від імені органів державного фінансового контролю розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, його заступники, а також інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 234-1 КУпАП від імені органів державного фінансового контролю розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, його заступники, а також інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріали справи свідчать про те, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови від 03.09.2020 стало порушення законодавства з фінансових питань.

У ході проведення ревізії встановлено, що за квітень та травень 2020 року десяти особам нарахована та виплачена доплата у розмірі до 300 відсотків заробітної плати (посадового окладу (з підвищеннями) з урахуванням обов`язкових доплат, надбавок, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 246 «Деякі питання оплати праці медичних та інших працівників, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV- 2» без врахування фактично відпрацьованого часу, а саме за час їх відсутності на роботі в Центрі в періоди перебування на лікарняних в зв`язку з самоізоляцією.

Згідно протоколу № 2 від 01.04.2020 засідання ради підприємства комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» вирішено встановити розмірі доплат, пов`язаних з наданням медичної допомоги пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-СоV- 2, в залежності від індивідуальної задіяності працівників підприємства при наданні медичної допомоги відповідним хворим на протязі всього періоду введення карантину та ін. (а.с.36-38).

Зазначені доплати розраховані на підставі наказів «Обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної держаної адміністрації №46-КН від 08.05.2020 (а.с.39), №49-КН від 13.05.2020, №64-КН від 11.06.2020, №471-К від червня 2020 року (а.с. 42), підписаних генеральним директором ОСОБА_1 , в яких зазначено, що при розрахунку доплат працівникам, які знаходились на самоізоляції необхідно прирівняти розмір їх заробітної плати до розміру заробітної плати за повноцінно відпрацьований місяць.

Відповідно до статті 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата складається із основної та додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Отже, доплата передбачена Постановою № 246 є додатковою заробітною платою, а тому повинна проводитися за робочий час, відпрацьований працівником за професією (посадою).

Частиною 2 статті 22 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зауважив, що при тимчасовій непрацездатності, особам, які перебувають на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) виплачується допомога по тимчасовій непрацездатності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 440.

Матеріали справи містять підтвердження, що відповідачем встановлено факт порушення щодо ведення бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку визначеного Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», внаслідок чого працівникам комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради зайво нараховано та виплачено заробітну плату в загальній сумі 45 709, 36 гривень.

Так, у відповідності до ст. 164-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, приховування в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків, відсутність бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку, внесення неправдивих даних до фінансової звітності, неподання фінансової звітності, несвоєчасне або неякісне проведення інвентаризацій грошових коштів і матеріальних цінностей, порушення правил ведення касових операцій, перешкоджання працівникам державної контрольно-ревізійної служби у проведенні ревізій та перевірок, невжиття заходів щодо відшкодування з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності, - тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 164-2 ч.1 КУпАП, характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб`єктами правопорушення є посадові особи підприємств, установ та організацій.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітністю в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.03.2019 у справі № 642/3203/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивач підписував первинні документи - накази «Про виплати доплат», що зафіксовано в акті ревізії від 04.08.2020 № 04-30/06, протоколі про адміністративне правопорушення від 26.08.2020 та постанові про накладення адміністративного стягнення від 03.09.2020, а також те, що таке підписання призвело до безпідставного нарахування та виплати доплат працівникам Центру за фактично невідпрацьований час, а саме, за час тимчасової непрацездатності особам, які перебувають на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 допустив порушення щодо ведення бухгалтерського обліку, визначеного Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164-2 КУпАП.

З урахуванням наведеного, позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

В той же час, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Також, надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.10.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.