Справа № 280/5180/19
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 280/5180/19

головуючий суддя І інстанції Калашник Ю.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання: Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року в адміністративній справі №280/5180/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.08.2019 № , № , № , № .

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 01.08.2019 № № , , , , прийняті Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення було прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) є фізичною особою-підприємцем та зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 02.04.1999. Основним видом діяльності за КВЕД є: 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

ГУ ДФС у Запорізькій області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 з питань нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску.

За результатами перевірки складено Акт перевірки від 13.06.2019 №430/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .

Актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме:

- підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, а саме: завищено податковий кредит з податку на додану вартість на суму 190000 грн.;

- підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, а саме: заниження суми утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 88837,50 грн, в т.ч. за 2017 рік - 38737,50 грн, за 2018 рік - 50100 грн;

- підпункту «в» пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України, а саме: включення до декларацій за 2017-2018 роки завищення валових витрат на загальну суму 5922500,00 грн., в т.ч. за 2017 рік на суму 2582500,00 грн., за 2018 рік на суму 3340000,00 грн.,

- пунктів 177.2, 177.4, статті 177 Податкового кодексу України, а саме заниження податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 1066050,00 грн., в т.ч. за 2017 рік на суму 464850,00 грн., за 2018 рік на суму 601200,00 грн.;

- пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, а саме ведення книги обліку доходів з порушеннями.

На підставі висновків наведеного акту перевірки, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 01.08.2019 №, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 510,00 грн.;

- від 01.08.2019 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» на загальну суму 1 599 075,00 грн., з яких 1066050,50 грн. за податковими зобов`язаннями та 533025,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- від 01.08.2019 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір», що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 133 256,25 грн., з яких 88837,50 грн. за податковими зобов`язаннями та 44418,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- від 01.08.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» на загальну суму 285 000,00 грн., з яких 190000,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 95000,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вважаючи протиправними наведені податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся до ДФС України зі скаргою на них, проте рішеннями Державної фіскальної служби про результати розгляду скарг, останні залишені без задоволення.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття наведених податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновки про порушення позивачем податкового законодавства, зроблені відповідачем в акті перевірки, є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим спірні рішення контролюючого органу є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

За приписами п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з пп. 164.1.3. п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Відповідно до п.177.1, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Поряд з вказаним, пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п.п. 200.1-200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків (фізичною особою підприємцем) податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат для визнання податку на прибуток, і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використанням придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов`язкові реквізити.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України).

Отже, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно зі ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи вищезазначені норми, у ході розгляду справи судом повинні оцінюватися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ.

В силу викладеного будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивач при здійсненні своєї господарської діяльності мав господарські відносини з TOB «Січ-Девелопмент», TOB «Компанія-Ірбіс», TOB «Айс-Ден», TOB «Панда-Инвест», TOB «Фармконсалт», TOB «Траволтабудінг», TOB «Акцент А», TOB «Індекс 2018», TOB «Строй Акцент», TOB «Фрідом Торг», ТОВ «Укрлюкс ЛТД», ТОВ «Пеорія».

Відповідно до договору № 65 від 26.09.2016 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Січ-Девелопмент», виконавець приймає на себе зобов`язання по наданню замовнику послуг з розробки та введення в дію документації по сертифікації при здійсненні останнім господарської, комерційної діяльності.

На підтвердження виконання умов наведеного договору, позивачем до суду були подані копії рахунків фактурів від 17.01.2017 року № СД-0000003, від 17.01.2017 року № СД-0000004, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 17.01.2017 року, від 17.01.2017 року № СД-00000004.

Розрахунок за отримані послуги було здійснено в безготівковій формі, що підтверджується копією виписки з рахунку позивача.

Також, на виконання вказаних господарських операцій, позивачем були складені податкові накладні, які відображені відповідачем в акті перевірки, зміст та реєстрація останніх, відповідачем не оскаржується та не спростовується (т.2 а.с.186- 229).

Згідно п.1.1 договору від 27.01.2017 року № 73, укладеного позивачем з ТОВ «Айс-Ден», виконавець приймає на себе обов`язок по наданню Замовнику послуг з розробки та ведення в дію документації по сертифікації при здійсненні останнім господарської діяльності.

На підтвердження виконання умов наведеного договору, позивачем до суду були подані копії рахунків-фактур, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т. 3, а.с.95-100).

Розрахунок за отримані послуги було здійснено в безготівковій формі, що підтверджується копією виписки з рахунку позивача.

Також, на виконання вказаних господарських операцій, позивачем були складені податкові накладні, які відображені відповідачем в акті перевірки, зміст та реєстрація останніх, відповідачем не оскаржується та не спростовується (т.2 а.с.186- 229).

Згідно п. 1 договору від 10.02.2017 року № 73-1, укладеного між позивачем та ТОВ «Панда Инвест», виконавець приймає на себе обов`язок по наданню Замовнику послуг з розробки та введення в дію документації по сертифікації при здійсненні останнім господарської діяльності.

На підтвердження виконання умов наведеного договору, позивачем до суду були подані копії рахунків-фактур, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т. 3, а.с.101-124).

Розрахунок за отримані послуги було здійснено в безготівковій формі, що підтверджується копією виписки з рахунку позивача.

Також, на виконання вказаних господарських операцій, позивачем були складені податкові накладні, які відображені відповідачем в акті перевірки, зміст та реєстрація останніх, відповідачем не оскаржується та не спростовується (т.2 а.с.186- 229).

Згідно п. 1 договору від 20.03.2017 року № 73-2, укладеного між позивачем та ТОВ «Фармконсалт», виконавець приймає на себе зобов`язання по наданню Замовнику послуг з розробки та введення в дію документації по сертифікації при здійсненні останнім господарської діяльності.

На підтвердження виконання умов наведеного договору, позивачем до суду були подані копії рахунків-фактур, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т. 3, а.с.125-140).

Розрахунок за отримані послуги було здійснено в безготівковій формі, що підтверджується копією виписки з рахунку позивача.

Також, на виконання вказаних господарських операцій, позивачем були складені податкові накладні, які відображені відповідачем в акті перевірки, зміст та реєстрація останніх, відповідачем не оскаржується та не спростовується (т.2 а.с.186- 229).

Відповідно до п. 1 договору від 17.04.2017 року № 78, укладеного між позивачем та ТОВ «Компанія-Ірбіс», виконавець приймає на себе зобов`язання по наданню Замовнику послуг з розробки та введення в дію документації по сертифікації при здійсненні останнім господарської діяльності.

На підтвердження виконання умов наведеного договору, позивачем до суду були подані копії рахунків-фактур, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т. 3, а.с.142-161).

Розрахунок за отримані послуги було здійснено в безготівковій формі, що підтверджується копією виписки з рахунку позивача.

Також, на виконання вказаних господарських операцій, позивачем були складені податкові накладні, які відображені відповідачем в акті перевірки, зміст та реєстрація останніх, відповідачем не оскаржується та не спростовується (т.2 а.с.186- 229).

Згідно п. 1 договору від 01.06.2017 року № 86, укладеного між позивачем та ТОВ «Траволтабудинг», виконавець приймає на себе зобов`язання по наданню Замовнику послуг з розробки та введення в дію документації по сертифікації при здійсненні останнім господарської діяльності.

На підтвердження виконання умов наведеного договору, позивачем до суду були подані копії рахунків-фактур, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т. 3, а.с.162-250, т. 4, а.с. 1- 87).

Розрахунок за отримані послуги було здійснено в безготівковій формі, що підтверджується копією виписки з рахунку позивача.

Відповідно до п. 1.1 договору від 16.01.2018 року № 125/7, укладеного між позивачем та ТОВ «Укрлюкс ЛТД», виконавець приймає на себе зобов`язання по наданню Замовнику послуг з розробки та введення в дію документації по сертифікації при здійсненні останнім господарської діяльності.

На підтвердження виконання умов наведеного договору, позивачем до суду були подані копії рахунків-фактур, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т. 4, а.с.88-96).

Розрахунок за отримані послуги було здійснено в безготівковій формі, що підтверджується копією виписки з рахунку позивача.

Також, на виконання вказаних господарських операцій, позивачем були складені податкові накладні, які відображені відповідачем в акті перевірки, зміст та реєстрація останніх, відповідачем не оскаржується та не спростовується (т.2 а.с.186- 229).

Відповідно до п. 1.1 договору від 01.02.2018 року № 15/5, укладеного між позивачем та ТОВ «Пеорія», виконавець приймає на себе зобов`язання по наданню Замовнику послуг з розробки та введення в дію документації по сертифікації при здійсненні останнім господарської діяльності.

На підтвердження виконання умов наведеного договору, позивачем до суду були подані копії рахунків-фактур, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т. 4, а.с.118).

Розрахунок за отримані послуги було здійснено в безготівковій формі, що підтверджується копією виписки з рахунку позивача.

Згідно п. 1.1 договору від 01.03.2018 року року № 28/6, укладеного між позивачем та ТОВ «Фрідом Торг», виконавець приймає на себе зобов`язання по наданню Замовнику послуг з розробки та введення в дію документації по сертифікації при здійсненні останнім господарської діяльності.

На підтвердження виконання умов наведеного договору, позивачем до суду були подані копії рахунків-фактур, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т. 4, а.с.119-233).

Розрахунок за отримані послуги було здійснено в безготівковій формі, що підтверджується копією виписки з рахунку позивача.

Відповідно до п. 1.1 договору від 01.06.2018 року № 35/8, укладеного між позивачем та ТОВ «Акцент А», виконавець приймає на себе зобов`язання по наданню Замовнику послуг з розробки та введення в дію документації по сертифікації при здійсненні останнім господарської діяльності.

На підтвердження виконання умов наведеного договору, позивачем до суду були подані копії рахунків-фактур, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т. 4, а.с.234-250, т. 4, а.с. 1-100).

Розрахунок за отримані послуги було здійснено в безготівковій формі, що підтверджується копією виписки з рахунку позивача.

Згідно п. 1.1 договору від 01.11.2018 року № 58, укладеного між позивачем та ТОВ «Строй Акцент», виконавець приймає на себе зобов`язання по наданню Замовнику послуг з розробки та введення в дію документації по сертифікації при здійсненні останнім господарської діяльності.

На підтвердження виконання умов наведеного договору, позивачем до суду були подані копії рахунків-фактур, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т. 5, а.с.101-120).

Розрахунок за отримані послуги було здійснено в безготівковій формі, що підтверджується копією виписки з рахунку позивача.

Відповідно до п. 1.1 договору від 01.11.2018 року № 168, укладеного між позивачем та ТОВ «Індекс 2018», виконавець приймає на себе зобов`язання по наданню Замовнику послуг з розробки та введення в дію документації по сертифікації при здійсненні останнім господарської діяльності.

На підтвердження виконання умов наведеного договору, позивачем до суду були подані копії рахунків-фактур, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т. 5, а.с.121-130).

Розрахунок за отримані послуги було здійснено в безготівковій формі, що підтверджується копією виписки з рахунку позивача.

Дослідивши наведені документи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що останні в повній мірі підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з виконання робіт, фактичний рух активів та зміни у майновому стані позивача.

Щодо посилань податкового органу на відсутність у контрагентів позивача основних засобів, невідповідність придбаних та реалізованих товарів, віднесення податковим органом певних контрагентів до ймовірних учасників схем ухилення від оподаткування, відсутності достатньої кількості працівників, то суд апеляційної інстанції зазначає, що якщо контрагент порушив податкове законодавство, не забезпечив належне ведення бухгалтерського обліку, збереження первинних бухгалтерських документів, тощо, то відповідно, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 61 Конституції України, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту, якщо останній має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Так, за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об`єктивної зміни складу активів платника податків, будь-які порушення виконавцем послуг правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на валові витрати чи податковий кредит.

Платник податків (покупець товару) не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням виконавцем послуг вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів, а надто тих, з якими у позивача відсутні взаємовідносини. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Європейський суд з прав людини, розглянувши справу "Інтерсплав проти України" (рішення від 09.01.2007 року (заява № 803/02), вказав на те, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема у вигляді позбавлення права на формування платником даних свого податкового обліку, можуть бути застосовані, саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Вказана правова позиція також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 18.12.2018 року по справі № 816/1118/17, від 15.01.2019 року по справі №809/2918/13-а, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відносно посилань податкового органу на те, що контрагенти ТОВ «Січ-Девелопмент», ТОВ «Компанія Ірбіс», ТОВ «Айс Ден», ТОВ «Панда Инвест» є фігурантами кримінальних проваджень, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що наявність зареєстрованого кримінального провадження не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами, тому як відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як свідчать встановлені обставини справи, вироки відносно наведених контрагентів відсутні, а зворотного, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем не доведено, що зумовлює безпідставність наведених доводів.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.03.2018 року по справі № 816/809/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Що стосується посилань податкового органу на відомості інформаційних баз даних, як джерела інформації, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх необґрунтованими, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є належним доказом в розумінні ст.ст. 73-76 КАС України.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.11.2019 року по справі № 826/11629/16, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірні податкові повідомлення-рішення від 01.08.2019 року № та № .

Що стосується правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 01.08.2019 року № , то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що згідно з пунктом 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір, платниками якого є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

З огляду на те, що судом встановлено неправомірність збільшення контролюючим органом позивачу суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, колегія суддів вважає, що необґрунтованим є донарахування позивачу військового збору, що свідчить про необхідність скасування податкового повідомлення-рішення від 01.08.2019 року № .

Що стосується правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 01.08.2019 №, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття наведеного податкового повідомлення-рішення були висновки відповідача стосовно порушення позивачем ведення Книги обліку доходів і витрат, а саме у графі 5 не зазначено «реквізити документа, що підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом»; у графі 6 не відображені суми витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня».

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що у відповідності до пункту 4 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013 №481, ФОП ОСОБА_1 обрано ведення Книги обліку доходів і витрат в електронній формі.

При цьому, ФОП ОСОБА_1 отримав посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованими центрами сертифікації ключів, включених до системи подання податкових документів в електронному вигляді, уклав договір про визнання електронних документів з контролюючим органом та сформував заяву на отримання Книги і надіслав її до контролюючого органу за місцем податкового обліку засобами електронного зв`язку з дотриманням умов щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Крім того, контролюючий орган за місцем податкового обліку зареєстрував заяву самозайнятої особи на отримання Книги у реєстрі поданих заяв та протягом 3 робочих днів сформував і надсилав повідомлення про реєстрацію Книги із зазначенням реєстраційного номера Книги та дати її реєстрації.

Отже, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що доводи податкового органу щодо порушення позивачем ведення Книги обліку доходів і витрат з порушеннями є непідтвердженими.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірні податкові повідомлення-рішення було прийнято відповідачем протиправно, а відповідно останні підлягають скасуванню.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року в адміністративній справі №280/5180/19 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі за наявності підстав, передбачених ч. 4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко