Справа № 442/7614/20
Суддя: Гарасимків Л. І.
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №442/7614/20
Провадження №2-а/442/107/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючої - судді Гарасимків Л.І

при секретарі - Петрів В.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику)

в місті Дрогобичі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивує тим, що 21 листопада 2020 року він, керуючи своїм транспортним засобом був зупинений патрульною поліцією та відносно нього винесено постанову серії ЕАМ №3459174 за ч.3 ст.122 КУпАП, згідно якої він 21.11.2020р. о 10.02 год. на вул.Стебницькій, 62, м.Трускавець, здійснив зупинку автомобіль ближче 10 м. від виїзду з прилеглої території, чим порушив п.15.9 Правил Дорожнього руху і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Положенням ст.262 КАС України, суддя прийшов до висновку про можливість розгляду даної адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, за відсутності будь-якої зі сторін про інше, що також дає суду відповідно до ст.41 КАС проводити судовий розгляд без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Поліцейським Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області було складено постанову ЕАМ №3459174 від 21.11.2020р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху. За вказаною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн.

В оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, порушив вимоги п.15.9 Правил дорожнього руху України, а саме 21.11.2020р., здійснив зупинку автомобіля ближче 10 м. від виїзду з прилеглої території, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Зі змісту ст.ст.7, 9, 251 КУпАП випливає, що особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності у встановленому законодавством порядку за умови вчинення нею адміністративного правопорушення, факт вчинення якого підтверджується належними доказами.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п.24 останови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005р., зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім цього, з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення. Чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ст.268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати .рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

На підставі ст.280 КУпАП, встановлено обставини, що підлягають з"ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме факт вчинення адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні.

У відповідності до положення ст.9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність,

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований та зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення та притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Крім того, відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорт (з наступними змінами та доповненнями) визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог КУпПА, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Прийняття необґрунтованого та невмотивованого рішення також є безумовною підставою для його скасування через порушення норм процесуального права, оскільки право на отримання належним чином мотивованого рішення є процесуальним елементом і складовою «права на справедливий суд», гарантованого ст.6 Конвенції та національним законодавством України. Таким чином оспорювана постанова відповідача є незаконною у зв`язку з тим, що являється не вмотивованою і не обґрунтована доказами зібраними відповідно до вимог закону, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст. 77 КАС України).

Згідно ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача щодо невмотивованості оскаржуваної постанови, відсутності у рішенні про притягнення його до відповідальності мотивів відхилення його доводів щодо невинуватості та посилання на всі докази, які були предметом дослідження свідчать про те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що оскаржувана Постанова серії ЕАМ №3459174 від 01.12.2020р., є такою, що підлягає до скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 122, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАМ №3459174 від 21.11.2020р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.3 ст.122 КУпАП.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів після його проголошення до Восьмого Апеляційного Адміністративного суду.

Суддя Гарасимків Л.І.