Справа № 480/6209/20
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 грудня 2020 року Справа № 480/6209/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6209/20 за позовом ОСОБА_1 до департамену соціального захисту населення Сумської міської ради, третя особа - управління архітектури та містобудування Сумської міської ради про зобов`язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату грошової компенсації за 13 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки позивача;
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення;
- стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн на користь позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 01 січня 2020 року по 21 серпня 2020 року знаходилась у трудових відносинах із департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради. 01.01.2020 була призначена на посаду спеціаліста І категорії відділу прийняття рішень управління надання державної соціальної допомоги департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради в порядку переведення з управління архітектури та містобудування Сумської міської ради.
Так, позивачка на попередньому місці роботи не використала 11 календарних днів основної щорічної відпустки за період роботи з 08.12.2018 по 07.12.2019 та 2 календарні дні основної щорічної відпустки за період роботи з 08.12.2019 по 31.12.2019, однак всупереч вимог ст. 116 Кодексу Законів про працю України, в день звільнення компенсація за вказані дні відпустки виплачена не була.
Наказом департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 17.08.2020 № 113-к "Про звільнення ОСОБА_1 " звільнено позивача за власним бажанням, відповідно до статті 38 Кодексу Законів про працю України, в пункті 3 наказу відповідачем зазначено про те, що не підлягає задоволенню вимога ОСОБА_1 щодо оплати грошової компенсації за невикористанні дні основної щорічної відпустки в кількості 13 календарних днів за період роботи в управлінні архітектури та містобудування Сумської міської ради у зв`язку з відсутністю юридичних підстав для виплати департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради суми компенсації за попереднім місцем роботи. Тому позивачка просить суд зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату грошової компенсації за 13 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки позивача та стягнути з нього середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.
Ухвалою від 22.09.2020 відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 24.11.2020 витребувано у ОСОБА_1 розрахунок суми середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку та від Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради довідку про заробітну плату за час роботи ОСОБА_1 у Департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради із зазначенням кількості відпрацьованих днів в кожному місяці її роботи.
Представник відповідача подав до суду відзив у якому проти позовних вимог заперечує, просить відмовити в їх задоволенні. Також зазначив, що департамент та управління архітектури та містобудування Сумської міської ради є окремими юридичними особами, для яких окремо затверджуються кошторисні призначення, отже при переведенні працівника мають бути застосовані норми чинного законодавства в частині компенсації невикористаної щорічної відпустки.
Пояснив, що департаментом неодноразово було повідомлено управлінню про ненадходження коштів компенсації щорічної невикористаної відпустки позивача листами від 09.01.2020 № 12.01-27/63/03, від 23.01.2020 № 12.01-27/353/03, від 07.08.2020 № 12.01-27/5476/06. Департамент не зобов`язаний здійснювати розрахунок та виплату коштів грошової компенсації невикористаної щорічної відпустки позивача кількістю 13 днів за роботу у третьої особи у разі не перерахування останнім сум такої компенсації.
Представник третьої особи по справі, управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, подав до суду письмові пояснення по справі, зазначивши, що 31.12.2019 наказом від 28.12.2019 № 6-к ОСОБА_1 було звільнено з посади головного спеціаліста відділу генерального плану та архітектурного планування управління архітектури та містобудування Сумської міської ради по переведенню для подальшої роботи у департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.
Відповідно до ст. 24 Закону України "Про відпустки" за бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. Однак, відповідної заяви позивач не подавала, оскільки сподівалася використати її за новим місцем роботи у департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради. У зв`язку з чим компенсація за невикористану відпустку в управлінні архітектури та містобудуванні Сумської міської ради при звільненні позивачу не виплачувалась.
При цьому, перед вказаним звільненням ОСОБА_1 було видано довідку, яка складена за типовою формою, розробленою відділом організаційно-кадрової роботи Сумської міської ради та постійно застосовується всім структурними підрозділами, згідно з якою вона не використала 11 календарних днів основної щорічної відпустки за період роботи з 08.12.2018 по 07.12.2019 та 2 календарні дні основної щорічної відпустки за період роботи з 08.12.2019 по 31.12.2019.
09.01.2020 листом за № 12.01-27/63/03 департамент звернувся до управління щодо перерахування на його рахунок грошової компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_1 та надання уточнюючої довідки. Листом від 13.01.2020 № 38/08.01-20 управління надало відповідь департаменту та відмовило у задоволенні поставлених питань.
Оскільки як управління так і департамент входять до структури та є виконавчими органами Сумської міської ради, відповідно Фонди оплати праці працівників затверджуються Сумською міською радою та фінансуються з міського бюджету м. Суми.
Крім того зазначає, що в управлінні архітектури та містобудування Сумської міської ради при переведенні ОСОБА_1 не було жодних з підстав для здійснення нарахування грошової компенсаціях за невикористану відпустку (заявою не передбачено виплату компенсації за невикористану відпустку на момент переведення).
Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що наказом управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 28.12.2019 № 6-к ОСОБА_1 було звільнено з посади головного спеціаліста відділу генерального плану та архітектурного планування управління архітектури та містобудування Сумської міської ради по переведенню для подальшої роботи у департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.
01.01.2020 позивачка була призначена на посаду спеціаліста І категорії відділу прийняття рішень управління надання державної соціальної допомоги департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради в порядку переведення з управління архітектури та містобудування Сумської міської ради (запис № 34 у трудовій книжці Серія НОМЕР_1 ) (а.с. 8).
Таким чином, у період з 01 січня 2020 року по 21 серпня 2020 року ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах із Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради.
Згідно копії довідки управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 28.12.2019 № 1784/98.01-22 позивач на попередньому місці роботи не використала 11 календарних днів основної щорічної відпустки за період роботи з 08.12.2018 по 07.12.2019 та 2 календарні дні основної щорічної відпустки за період роботи з 08.12.2019 по 31.12.2019, компенсація за невикористану відпустку при звільнені не виплачувалася (а.с. 9).
21.08.2020 наказом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 17.08.2020 № 113-к "Про звільнення ОСОБА_1 " було звільнено позивача за власним бажанням, відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України.
У пункті 3 наказу зазначено: вважати такою, що не підлягає задоволенню вимога ОСОБА_1 щодо оплати грошової компенсації за невикористанні дні основної щорічної відпустки в кількості 13 календарних днів за період роботи в управлінні архітектури та містобудування Сумської міської ради у зв`язку з відсутністю юридичних підстав для виплати департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради суми компенсації за попереднім місцем роботи (а.с. 14).
Відповідно до статей 43, 45 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Кожен хто працює має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час.
Положеннями статті 2 Закону України "Про відпустки" встановлено, що право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.
Згідно частини 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Положеннями статті 116 КЗпП України передбачено, що, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 82 КЗпП України до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку (стаття 75 вказаного Кодексу), зараховуються час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу).
Суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.
Аналогічні норми закріплено у частині 1 статті 24 Закону України "Про відпустки", у якій вказано, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.
Таким чином, з аналізу вказаних норм права вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум.
Однак, як встановлено судом та не заперечується відповідачем, в день звільнення ОСОБА_1 21.08.2020, департамент соціального захисту населення Сумської міської ради письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є порушенням частини 1 ст. 116 КЗпП України.
Як передбачено ст. 117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Як встановлено судом, залишок невикористаної відпустки складає 13 календарних днів, а саме 11 календарних днів основної щорічної відпустки за період роботи з 08.12.2018 по 07.12.2019 та 2 календарні дні основної щорічної відпустки за період роботи з 08.12.2019 по 31.12.2019, що відповідачем не заперечується та зазначено у довідці від 28.12.2019 1784/08.01-22 (а.с.9).
Згідно пункту 2 Розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.
В інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період.
В позовній заяві ОСОБА_1 звертала увагу суду на неналежне виконання Відповідачем обов`язку письмового повідомлення працівника про нараховані їй грошові суми належні при звільненні, а тому перед звільненням Відповідач також не надав і письмового розрахунку доходів за період роботи, вказавши лише на загальну суму доходу для складання Декларації перед звільненням.
Оскільки ОСОБА_1 пропрацювала в Департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради менше року, то для розрахунку, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.
Відповідно до поданої ОСОБА_1 . Декларації перед звільненням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та довідки Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 03.12.2020 № 36, за 01 січня 2020 -21 серпня 2020 розмір заробітної плати отриманої за основним місцем роботи складає 118 115,35 грн.
Кількість робочих днів за час роботи позивача помісячно складає: січень 2020 - 21 робочий день, лютий 2020 - 20 робочих днів, березень 2020 - 21 робочий день, квітень 2020 - 21 робочий день, травень 2020 - 19 робочих днів, червень 2020 - 20 робочих днів, липень 2020 - 23 робочих дні, серпень 2020 - 15 робочих днів (включно з останнім робочим днем на підприємстві 21 серпня 2020 року). Загальна кількість робочих днів по час звільнення складає 160 днів.
Верховний Суд України в постанові від 16.12.2015 р. за справою № 6-648цс15 оприлюднив позицію щодо розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу незаконно звільненого працівника із розрахунку саме середньоденної заробітної плати відповідно до розділу III Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 № 100.
Таким чином, середньо денна заробітна плата ОСОБА_1 за 2020 рік складає: 118 115,00 грн. /160 робочих днів = 738,22 грн/робочий день.
Станом на 15.12.2020 кількість робочих днів за період затримки розрахунку складає: серпень 2020 - 5 робочих днів, вересень 2020 - 22 робочих дні, жовтень 2020 - 21 робочий день, листопад 2020 - 21 робочий день, грудень 2020 - 11 робочих днів (включно з останнім робочим днем по який не здійснено фактичного розрахунку).
Позивачем заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
Вартість понесених витрат підтверджується договором про надання правової допомоги, укладеного 11.09.2020 з адвокатом ОСОБА_2 Вартість наданої адвокатом правової допомоги відповідно до додатку № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 05/2020 від 11.09.2020 складає 2000 грн (а.с. 18).
Надано також акт наданих послуг від 18.09.2020, відповідно до якого на обговорення з клієнтом з метою з`ясування обставин справи адвокатом витрачено 1 годину (вартість 1 години - 200 грн); правовий аналіз наданих клієнтом документів адвокатом витрачено 2 години (вартість 1 години - 200 грн, загальна сума 400 грн); підготовку позовної заяви, а саме пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах - 2 години (вартість - 400 грн), формування правової позиції - 1 година ( вартість - 200 грн), написання позовної заяви - 4 години (вартість - 800 грн), підготовка додатків до позовної заяви, її копій та доданих до неї документів іншим учасникам - 1 година (вартість - 200 грн), а всього 2000 грн ( а.с. 19).
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 3. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається зі змісту акту наданих послуг та матеріалів справи, обсяг доданих до позовної заяви документів не є значним. Матеріали справи не містять відомостей, що збиранням доданих до позовної заяви документі займався саме адвокат. Доказів, що адвокат надавав письмові консультації позивачу у зв`язку з розглядом справи та звертався із письмовими заявами до відповідача матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що час та обсяг заявлених адвокатам послуг не є співмірним з розміром витрат на правничу допомогу.
Справа не відноситься до категорії складних та розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Тому суд доходить до висновку, що складність справи та ціна позову є явно не співмірними з вартістю витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи, складність справи та виконаних адвокатом робіт, підтверджений обсяг наданих адвокатом послуг, ціну позову, суд вважає необхідним стягнути на користь ОСОБА_1 , судові витрати в розмірі 500 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, третя особа - Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради про зобов`язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку задовольнити.
Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради здійснити розрахунок та виплату грошової компенсації за 13 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки ОСОБА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал