Справа № 500/1924/20
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/1924/20

03 грудня 2020 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Семеха В.Т.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Міністерства оборони України Смілки В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2020 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить:

- визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо відмови у встановленні позивачу 29 тарифного розряду для перерахунку пенсії, яка відповідає посаді начальника служби ракетно-артилерійського озброєння дивізії;

- зобов`язати Міністерство оборони України на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45, наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 року №90, Алгоритму урахування (встановлення) розмірів окладів за відповідними або аналогічними посадами, які особи займали на дату звільнення зі служби, визначити посадовий оклад з встановленням 29 тарифного розряду для проведення перерахунку пенсії з 1 січня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Тернопільському обласному військовому комісаріаті як пенсіонер Міністерства оборони України відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". В 2018 році звернувся до Міністра оборони України із проханням про встановлення для перерахунку пенсії 29 тарифного розряду, тому що йому неправильно встановлено тарифний розряд за посадою начальника служби ракетно-артилерійського озброєння дивізії, з якої він звільнений на пенсію. листом від 16.10.2018 за №116/1415/1383/п за підписом тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника фінансово-економічного управління командування Сухопутних військ Збройних сил України, підтверджено факт встановлення позивачу 24 тарифного розряду.

Вважаючи дії Міністерства оборони України щодо відмови позивачу у встановленні 29 тарифного розряду для перерахунку пенсії є незаконними і такими, що порушують гарантовані конституційні права на пенсійне забезпечення, звернувся з дани позовом до суду.

На підставі статті 12 та глави 10 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Тернопільським окружним адміністративним судом винесено ухвалу від 03 серпня 2020 року про відкриття провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у якій зазначено строк подання учасникам справи відзиву на позовну заяву.

Позивачем ОСОБА_1 04.08.2020 подано клопотання, в якому просить для повного та всебічного встановлення обставин справи, ухвалення законного і обґрунтованого рішення розглянути справу №500/1924/20 за його участю.

02.09.2020 та 08.09.2020 від Міністерства оборони України до суду поступив відзив на адміністративний позов.

Позивачем 11.09.2020 через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду подано відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 05.10.2020 клопотання позивача ОСОБА_1 задоволено і розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання на 03.11.2020.

03.11.2020 в судовому засіданні розгляд справи відкладено на 03.12.2020.

Також ухвалою суду від 03.11.2020 задоволено клопотання представника відповідача Міністерства оборони України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції і судове засідання 03.12.2020 вирішено проводити в режимі відеоконференції.

18.11.2020 через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду від позивача поступила заява про доповнення позовних вимог пунктом: на підставі пунктів 5,6 постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 зобов`язати Міністерство оборони видати нормативно-правовий акт або внести доповнення в діючий нормативно-правовий акт про відповідність або аналогічність посад осіб офіцерського складу Збройних Сил, звільнених з військової служби до відповідних посад офіцерського складу Збройних Сил України.

Ухвалою суду від 03.12.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання подану заяву про доповнення позовних вимог від 18.11.2020 на підставі положень статті 47 КАС України залишено без розгляду.

В судовому засіданні 03.12.2020 ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, викладених у позові від 28.07.2020 та відповіді на відзив від 11.09.2020 , просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову з мотивів, наведених у відзиві на адміністративний позов ОСОБА_1 .

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши обставини справи у сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку Тернопільського обласного військового комісаріату як пенсіонер Міністерства оборони України та отримує з 10.12.2004 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII від 09.04.1992. (далі - Закон №2262-XII)

При виході на пенсію позивач займав посаду начальника служби ракетно-артилерійського озброєння 26 артилерійської дивізії з посадовим окладом 167 грн.

На підставі наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 №90 "Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України" Тернопільським обласним військовим комісаріатом до Головного управління Пенсійного фонду України була направлена довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії з посадовим окладом 5070,00 грн., що відповідає 24 тарифному розряду.

Вивчивши додаток 9 до наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 №90 позивач вважає, що посадовий оклад начальника служби дивізії повинен розраховуватися з 29 тарифного розряду, а заниження посадового окладу для перерахунку пенсії та проведення перерахунку пенсії без урахування розміру окладу за відповідною або аналогічною посадою, яку займав на дату звільнення із служби в Збройних Силах України є порушення його пенсійних прав.

В 2018 році звернувся до Міністра оборони України із проханням про встановлення для перерахунку пенсії 29 тарифного розряду, тому що йому неправильно встановлено тарифний розряд за посадою начальника служби ракетно-артилерійського озброєння дивізії, з якої він звільнений на пенсію. Зазначив, що при перерахунку пенсії на підставі наказу Міністра оборони України від 01.03.2018 №90 його прирівняли до начальника служби бригади, аргументуючи відсутністю дивізії, як військового формування, встановивши 24 тарифний розряд - перерахований посадовий оклад складає 5920,00 грн. Заступник командира полку з озброєння - 30 тарифний розряд, перерахований посадовий оклад складає 5920,00 грн. На момент звільнення в 2004 році та першого перерахунку в 2008 році різниця окладів становила 2 відсотка, а після перерахунку в 2018 році різниця склала 16,7 відсотка, то тарифний розряд начальника служби дивізії мав би відповідати 29 (заступник начальника озброєння пункт 9 додатку 9 наказу Міністра оборони України №90), а не 24 тарифному розряду.

Листом від 16.10.2018 за №116/1415/1383/п за підписом тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника фінансово-економічного управління командування Сухопутних військ Збройних сил України, після опрацювання вказаного звернення повідомлено, що відповідно до наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 №90 "Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України", прийнятого на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" тарифні розряди за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил не можуть перевищувати тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу відповідних органів військового управління, встановлених в додатках 1-22 до наказу №90.

Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 №829 "Про грошове забезпечення військовослужбовців" визначено, що посадовий оклад командира дивізії є нижчим, ніж у командира корпусу та вищим, ніж у командира бригади.

Ураховуючи зазначене, при дотриманні вимог Постанов №704, №829 та наказу №90 за посадами військовослужбовців, які проходили військову службу в дивізії, тарифний розряд не може бути вищим, ніж у корпусі (додаток 7 до наказу №90) та нижчим, ніж у бригаді (додаток 9 до наказу №90).

Відповідно до вище викладеного, посадовий оклад позивачу визначено у розмірі 5070,00 грн. (24 тарифний розряд)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Частиною третьою статті 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно пункту 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 (далі Порядок №45) Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС, Службі судової охорони (далі - державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком. (пункт 3 Порядку №45)

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704) затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1.

На виконання вимог Постанови №704 Міністерством оборони України 01.03.2018 видано наказ №90 "Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.03.2018 за №315/31767, (далі - Наказ №90), яким встановлено тарифні розряди за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

У вказаному наказі зазначено, що співвідношення встановлених до 01 березня 2018 року окладів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України та осіб офіцерського складу Збройних Сил, звільнених з військової служби, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України згідно зі схемами, визначеними у додатках 23, 24 до цього наказу.

Додатком №24 до Наказу №90 встановлюється "Схема співвідношення встановлених до 01 березня 2018 року розмірів посадових окладів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, звільнених з військової служби, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України" (далі - Схема).

Згідно примітки додатку №24 до Наказу №90 ця Схема застосовується для встановлення співвідношення розмірів посадових окладів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, які були звільнені з військової служби до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", що не визначені у схемах, наведених у додатках 1 - 22 за основними типовими посадами та основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Тарифні розряди за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, визначені за цією Схемою, не можуть перевищувати відповідних тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України відповідних органів військового управління, встановлених в додатках 1 - 22 за основними типовими посадами та основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Тарифні розряди за посадами заступників, для яких посадові оклади до 01 березня 2018 року були встановлені відповідно до абзацу п`ятого підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (на 3 - 7 відсотків нижче розміру окладу безпосереднього військового керівника), встановлюються відповідно до абзацу четвертого пункту 1 цього наказу.

Відповідно до пункту 37 Додатку 23 розмір посадового окладу встановленого на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 в розмірі 1085-1099 грн. відповідає 24 тарифному розряду за посадами осіб офіцерського складу, що встановлюються з 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704.

Згідно із тарифною сіткою розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, (Додаток 1 до Постанови №704), тарифному розряду "24" відповідає тарифний коефіцієнт "2,88".

Пунктом 4 Постанови №704 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Пунктом 1 примітки до Додатку 1 Постанови 704 передбачено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 01.01.2018 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1762,00 грн.

Отже, математичний розрахунок розміру посадового окладу позивача наступний: 1762*2,88=5074,56 грн., а враховуючи правила розрахунку, передбачені в примітці 1 до Додатку 1 Порядку №704 розмір посадового окладу позивача становить 5070,00 грн.

Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за №1294/26071 затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей.

Згідно пункту 3.1 розділу ІІІ цього Положення оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсій особам, звільненим з військової служби, та пенсій в разі втрати годувальника членам сімей померлих військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до Закону, а також визначення розміру грошового забезпечення, що враховується при обчисленні та перерахунках пенсій колишнім військовослужбовцям (крім колишніх військовослужбовців строкової військової служби), здійснюються уповноваженими органами Міністерства оборони України - обласними військовими комісаріатами (ТЦКСП) згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (зі змінами), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за №135/13402.

Слід зауважити, що позивач звертався до суду з аналогічним позовом до Тернопільського обласного військового комісаріату і рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.03.2019 у справі №500/210/19, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019, у задоволенні позову відмовлено.

Згідно частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому суд критично оцінив твердження позивача стосовно неправильного визначення йому 24 тарифного розряду за посадами осіб офіцерського складу, зокрема, що при встановленні посадового окладу начальника служби ракетно-артилерійського озброєння дивізії не враховано вимог Алгоритму урахування (встановлення) розмірів окладів за відповідними або аналогічними посадами, які особи займали на дату звільнення зі служби (на дату відрядження), під час оформлення та подання військовими комісаріатами органам Пенсійного фонду України довідок про розміри грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, затвердженого 13.03.2018 директором Департаменту фінансів Міністерства оборони України, згідно якого, на думку позивача, посадовий оклад начальника служби дивізії повинен розраховуватись з 30 тарифного розряду і вище. Суд вказав, що зазначеним законодавством України встановлено порядок визначення тарифних розрядів та встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу, а підстави застосування вказаного вище Алгоритму при визначенні тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу не відображені у наказах чи розпорядженнях Міністерства оборони України чи постановах Кабінету Міністрів України, що виключає його застосування при наявності актів вищої юридичної сили.

Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Гарантоване статті 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Крім того, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Більш того, щоб позивачу був наданий судовий захист, суд має встановити наявність порушеного права. При чому обов`язок щодо доказування факту наявності порушеного права покладається саме на позивача.

Суд також звертає увагу, що право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що позивач дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких він просить і це право, свобода чи інтерес порушені у сфері публічно-правових відносин.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, суд зазначає, що оскаржуване рішення, дія або бездіяльність суб`єкта владних повноважень повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача.

Тобто, що кожна особа (позивач) має право звернутися за захистом свого порушеного права, порушення якого допущено особою, до якої заявлено позов. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Однак, гіпотетичний інтерес не охоплюється судовим захистом. Наведені вище положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно.

Захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно позивача.

Слід наголосити, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Враховуючи заявлені позивачем вимоги про визнання неправомірними дій Міністерства оборони України щодо відмови у встановленні йому 29 тарифного розряду для перерахунку пенсії, яка відповідає посаді начальника служби ракетно-артилерійського озброєння дивізії і зобов`язання Міністерства оборони України на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45, наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 №90, Алгоритму урахування (встановлення) розмірів окладів за відповідними або аналогічними посадами, які особи займали на дату звільнення зі служби, визначити посадовий оклад з встановленням 29 тарифного розряду для проведення перерахунку пенсії з 1 січня 2018 року та звернення ОСОБА_1 до Міністра оборони України з проханням надати офіційний документ, у якому було б було вказано посилання на посаду начальника служби дивізії і його тарифний розряд, судом не встановлено порушення прав позивача відповідачем.

Таким чином суд погоджується з твердженням представника відповідача, що даний спір виник з правовідносин щодо перерахунку пенсії позивачу, зокрема, видачі довідки про розмір грошового забезпечення, оскільки саме ця довідка слугує для Пенсійного фонду юридичною підставою для перерахунку пенсії. По суті визначення тарифного розряду само по собі не може впливати на права позивача, оскільки є несамостійним елементом процесу підготовки відповідної довідки і який тільки спрямований на те, щоб видати довідку. Тобто само по собі визначення посадового окладу при підготовці довідки не створює юридичних наслідків, які б безпосередньо впливали на права і обов`язки позивача, а тому не може бути предметом позову та вважатись належним засобом захисту порушеного права.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Підстави для відшкодування витрат по сплаті судового збору, передбачені статтею 139 КАС України, відсутні.

Повний текст рішення складено в перший робочий день після виходу головуючого судді із відпустки.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 грудня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Міністерство оборони України (місцезнаходження: проспект Повітрофлотський, 6, Київ, 03168, )

Головуючий суддя Мартиць О.І.