Справа № 520/17238/2020
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 р. № 520/17238/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горшкової О.О., розглянувши у порядку письмового провадження в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду позовом в якому просить суд скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 11.10.2017 №49361216, що винесена державним виконавцем Шевченківського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області В.В.Молотиловою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 листопада 2020 року із мобільного додатку банку "Монобанк" йому стало відомо, що Шевченківським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) встановлено обмеження на банківські карту ОСОБА_1 24.11.2020 позивач ознайомився із матеріалами виконавчого провадження № 54887554 та дізнався, що 11.10.2017 державним виконавцем Шевченківського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області В.В.Молотиловою винесено постанову №49361216 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору. Вказана постанова винесена, у зв`язку із закінченням виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 та статті 40 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно вказаної постанови борг сплачено в повному обсязі згідно листа стягувача. Позивач вважає постанову про стягнення виконавчого збору незаконною та такою, що прийнята з порушенням вимог чинного законодавствам України. В період з 2015-2017 років позивач не отримував кореспонденції від Шевченківського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області. Крім того, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не с тією достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується па підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений дія цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися. Згідно повідомлення АТ "УкрСиббанк" позивачу борг за кредитним договором анульовано, тобто позивачем не самостійно погашено борг, а його анульовано. У зв`язку із чим, вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 07.12.2020 відкрито провадження по даній справі в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

В судове засідання позивач не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що 22.10.2015 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження АСВП № 49361216 з примусового виконання виконавчого листа Дзержинського районного суду м.Харкова № 638/163/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ТОВ "СК ЕнергоСпецМонтаж", ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсиббанк" заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. До відділу примусового виконання рішень надійшла заява представника стягувача про сплату боржником, ОСОБА_1 суми боргу у повному обсязі, у зв`язку із чим, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. На виконання вимог статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" відповідачем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з позивача. Таким чином, оскаржувана постанова винесена відповідачем із дотриманням вимог статей 3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку із чим просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

22 жовтня 2015 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (надалі Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків)) відкрито виконавче провадження ВП № 49361216 за виконавчим листом Дзержинського районного суду м.Харкова № 638/163/15-ц щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ТОВ "СК ЕнергоСпецМонтаж", ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсиббанк" заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 07.07.2008 розмірі 712436,94 грн.

11 жовтня 2017 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) винесено постанову ВП № 49361216 про закінчення виконавчого провадження. Підставою для закінчення виконавчого провадження зазначено лист стягувача, відповідно до якого сума боргу сплачена у повному обсязі.

Також, 11 жовтня 2017 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) винесено постанову ВП № 49361216 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 71243,69 грн на підставі статей 3, 27 та 40 Закону України "Про виконавче провадження".

11 жовтня 2017 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) винесено постанову ВП № 54887554 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 49361216 від 11.10.2017.

Позивач, не погоджуючись із постановою про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 71243,69 грн звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до положень частини статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ, у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно зі статтею 27 вказаного Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Положеннями вказаної статті визначено виключний перелік підстав за яких виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

За змістом частини п`ятої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частинами 2 та 3 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Іншими заходами примусового характеру, що передбачені цим Законом, у разі виконання рішення немайнового характеру можуть бути заходи, які передбачені статтями 64-67 Закону.

Аналіз наведених норм дає підстави суду вважати, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Відтак, за своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення.

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Так, судом встановлено, що 22 жовтня 2015 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 49361216 за виконавчим листом Дзержинського районного суду м.Харкова № 638/163/15-ц щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ТОВ "СК ЕнергоСпецМонтаж", ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсиббанк" заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 07.07.2008 розмірі 712436,94 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 71243,69 грн на підставі статей 3, 27 та 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд зазначає, що фактично підставою для винесення вищевказаної постанови стало закінчення виконавчого провадження, у зв`язку зі сплатою ОСОБА_1 суми заборгованості за виконавчим листом Дзержинського районного суду м.Харкова № 638/163/15-ц.

Поряд із тим, судом встановлено, що АТ "УкрСиббанк", як кредитором прийнято рішення про анулювання ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 0 від 07.07.2008, що підтверджується відповідним повідомленням про анулювання боргу від 29.08.2017 № 31-1-64/16.

З метою забезпечення повного та об`єктивного розгляду справи та встановлення правомірності вчинення відповідачем виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП № 49361216, ухвалою суду від 14.12.2020 у відповідача витребувано докази направлення ОСОБА_3 постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 11.10.2017 за ВП № 49361216; в разі знищення матеріалів виконавчого провадження №49361216 зобов`язано надати до суду відповідні докази, докази направлення на адресу позивача постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.10.2017 ВП № 54887554, постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03.05.2019 ВП № 54887554, постанови про арешт коштів боржника від 16.11.2020 ВП № 54887554.

Одна, вимоги суду залишились без виконання без зазначення поважних причин ненадання витребуваних судом документів та обов`язковості судового рішення.

Із наданих до суду матеріалів виконавчого провадження № 49361216 неможливо встановити, що державним виконавцем вчинялись дії з примусового виконання виконавчого листа Дзержинського районного суду м.Харкова № 638/163/15-ц щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсиббанк" заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 07.07.2008.

Крім того, відповідно до пункту 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до вказаного пункту у постанові про повернення виконавчого документу стягувача виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

При стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" без реального стягнення суми боргу з боржника, у разі закінчення виконавчого провадження, створюються умови для стягнення виконавчого збору без реального виконання рішення суду.

В даному випадку, стягувачем - АТ "УкрСиббанк" самостійно прийнято рішення про анулювання ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 0 від 07.07.2008, тобто, будь-яких дій щодо стягнення зазначеної заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження і до моменту закінчення виконавчого провадження, відповідачем не вчинено.

За таких обставин суд дійшов висновку про помилковість доводів відповідача про те, що виконавчий збір стягується незалежно від того чи було здійснено стягнення коштів за виконавчим документом.

Вказана позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 761/11524/15-ц та від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про наявність правових підстав для скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 11.10.2017 №49361216, що винесена державним виконавцем Шевченківського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області В.В.Молотиловою.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 287, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 6 під., 10 поверх, м.Харків, 61022, код 34952393) про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 11.10.2017 №49361216, що винесена державним виконавцем Шевченківського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області В.В.Молотиловою.

Стягнути на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 6 під., 10 поверх, м.Харків, 61022, код 34952393).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя О.О.Горшкова