Справа № 344/9330/20
Суддя: Шамотайло О. В.
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/9330/20
Провадження № 2-а/344/287/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайла О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Грінченка Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Арабової Софії Германівни, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із адміністративним позовом, посилаючись на те, що постановою серії ЕАМ№2835143 від 17.07.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення він визнаний винним в тому, що 17.07.2020 о 09год. 38хв. керуючи транспортним засобом ТОЙОТА АУРІС, д.н.з. НОМЕР_1 перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив р. 34ПДР України. Відповідно до даної постанови, до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 грн. При цьому, позивач просить скасувати дану постанову про адміністративне правопорушення, вказує на порушення поліцейським УПП порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, на переконання позивача поліцейський виніс оскаржувану постанову без повного, всебічного та об`єктивного вивчення обставин справи, також позивач вважає, що відсутні підстави підтверджені, належними доказами, що він вчинив адміністративне правопорушення, відсутня подія адміністративного правопорушення, в постанові не вказано № та серію відео реєстратора чи будь-які інші відомості про технічний засіб яким було здійснено відеозапис, а файл запису з нагрудної камери не є безперервним, тому це не є доказ вчинення правопорушення, а постанова є необґрунтованою, просив позов задовольнити.

Позивач позов підтримав та просив про його задоволення з мотивів наведених в позовній заяві, про що вказав у судовому засіданні.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, за змістом якої вказав, що подавши позов до суду позивач в обґрунтування своїх вимог не надав жодних доказів, вказав, що факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, записами з відео реєстратора та нагрудної камери поліцейського та відео реєстратора. Просив в судовому засіданні у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозаписи (диск формату DVD-R марки «Alerus» з написом друкованими літерами від руки « ОСОБА_1 НОМЕР_1 », який був поміщений у паперовий конверт та розміщеними на вказаному диску файлами video_2020-11-10_11-45-28 формату MP4 Video File тривалістю 1хв 14 с - запис з автореєстратора патрульного авто, а також розміщеними на вказаному вище диску файлами формату QuickTime Video File тривалістю 37с, формату QuickTime Video File тривалістю 5 хв та формату QuickTime Video File тривалістю 1хв 49 с - запис з нагрудної камери поліцейського), судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків і відповідних їм правовідносин.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ№2835143 від 17.07.2020, винесеної поліцейським 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Арабовою С.Г., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122 КУпАП та накладено стягнення - штраф у розмірі 225 грн.

В оскаржуваній постанові вказується, що 17.07.2020. о 09год. 38хв. в м. Івано-Франківськ по вул. Південний Бульвар 22 водій керуючи транспортним засобом ТОЙОТА АУРІС, номерний знак НОМЕР_1 перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив р. 34ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122 КупАП. Вказано, що до постанови додається відео з автомобільного реєстратора (а.с.9)

З представленого відповідачем відео, вбачається наступне.

На відео без голосової доріжки, що долучено відповідачем (файл video_2020-11-10_11-45-28 формату MP4 Video File тривалістю 1хв 14 с на диску DVD-R (Alerus) з написом від руки друкованими літерами « ОСОБА_1 НОМЕР_1 » в паперовому конверті) видно, що 17.07.2020 в проміжок часу з 09:38:31 по 09:38:32 автомобіль ТОЙОТА АУРІС , номерний знак НОМЕР_1 перетинає подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3.

На відео (файлах формату QuickTime Video File тривалістю 37с, формату QuickTime Video File тривалістю 5 хв та формату QuickTime Video File тривалістю 1хв 49 с на диску DVD-R (Alerus) з написом від руки друкованими літерами « ОСОБА_1 НОМЕР_1 » в паперовому конверті) записано спілкування позивача з співробітниками патрульної поліції після зупинки транспортного засобу позивача.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), що затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 N 1306 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Розділ 34 Правил дорожнього руху передбачає дорожню розмітку, п. 34.1 Горизонтальна розмітка, підпункт розмітка 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Отож перетинати лінію дорожньої розмітки 1.3 забороняється.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Судом враховується, що доказування вини позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення щодо порушення ПДР України базується на записі з автореєстратора поліцейського патрульного авто.

Доводи позивача про не вчинення ним правопорушення базуються на тому, що файл з бодікамери поліцейського не є безперервним, а відео, на яке посилаються в постанові з автомобільного реєстратора не містить відомостей про № та серію відеореєстратора чи будь-які інші відомості про технічний засіб яким було здійснено відеозапис.

З даного приводу слід вказати наступне.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 19 лютого 2020 року під час розгляду справи №524/1284/17 за подібними правовідносинами вказав, що «наявний в матеріалах …. відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції не містить зафіксованого факту вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, тобто, відеозапис починається з того часу, коли інспектор патрульної поліції безпосередньо підходить до автомобіля позивача та починає з ним спілкування, а самого моменту вчинення позивачем порушення даний відеозапис не містить. Крім того, наданий відповідачем відеозапис події, здійснений не з камери на одягу поліцейського, а з камери, розташованої в автомобілі.» Також ВС зазначив, що : «Відповідно, суди попередніх інстанцій вірно зазначили про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого статтею частиною другою 122 КУпАП, оскільки відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова від 19 лютого 2017 року серії АР № 814307 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.».

В той же час у оскаржуваній постанові серії ЕАМ№2835143 від 17.07.2020 наявні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, так в п.7 «До постанови додаються» зазначено : «відео з автомобільного реєстратора». Тобто, співробітниками патрульної поліції вказано технічний засіб за допомогою якого здійснено даний відеозапис про вчинення адміністративного правопорушення, зокрема «автомобільний реєстратор», що відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Так, відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У наведеній нормі чітко вказано, що у постанові повинно міститися відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), а не відомості про фірму виробника, серійний номер, дату та партію виготовлення такого технічного засобу.

У наведеній нормі КУпАП (ст. 283) не передбачено ні такої детальної ідентифікації, ні обов`язку вказувати про це в постанові.

Приписи ст. 283 КУпАП мають імперативний характер, вони прямо і безальтернативно визначають, що саме повинна містити постанова та які дані і відомості у ній вказуються.

Оскаржена постанова серії ЕАМ№2835143 від 17.07.2020 відповідає в повній мірі передбаченим вищевказаною статтею вимогам, а долучені до неї і вказані у постанові докази свідчать про скоєння правопорушення позивачем.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд враховує, що згідно до вимог ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відеозаписом з автомобільного реєстратора патрульної поліції, який переглянуто в судовому засіданні зафіксовано автомобіль, яким як встановлено працівниками поліції, після зупинки транспортного засобу, керував позивач, , чітко видно, що транспортний засіб ТОЙОТА АУРІС , номерний знак НОМЕР_1 під керування позивача 17.07.2020 в проміжок часу з 09:38:31 по 09:38:32 перетинає подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3. в м. Івано-Франківську, бульвар Південний, 22. З наданого запису з відео реєстратора поліцейського авто можливо одностайно встановити, що на відео саме авто позивача, ідентифікуються державні реєстраційні номерні знаки авто.

Вказане свідчить про те, що позивач, як водій транспортного засобу, проігнорував вимоги Правил дорожнього руху України в частині заборони перетину подвійної суцільної лінії розмітки, чим свідомо наразив на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху, які мали право розраховувати на те, що позивач, як учасник дорожнього руху, виконує ці Правила, а не вчиняє дії, які можуть ускладнювати дорожній рух та створювати загрозу безпеці для інших учасників дорожнього руху.

При цьому Верховний Суд висловив свою позицію щодо перетину суцільної лінії дорожньої розмітки і вказав, що водій повинен бути уважним і стежити за дорожньою обстановкою, тому навіть посилання на те, що дорожня розмітка не була чіткою та мала потертості, не спростовує факту порушення ПДР( постанові в справі № 759/9790/16-а від 13.06.2018).

Розбіжність в часі у кілька мілісекунд між вказаним часом скоєння правопорушення у постанові та фіксацією його на відео з автомобільного реєстратора, що долучено до постанови, є не суттєвою, не спростовує факту порушення ПДР, дані розбіжності у часі не унеможливлюють дійти висновку, що позивач не скоював інкриміноване йому правопорушення, а тому суд вважає ці доводи відповідача такими, що не заслуговують на увагу.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про не вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови суду не надано.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем з урахуванням принципу «раціонального сумніву» доведено правові підстави для реалізації наданих йому повноважень, аналогічно цьому в справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до ч.2 ст.90 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суперечливі пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача.

Судом встановлено, що представником відповідачів поданими доказами, які були долучені до відзиву на позов, повністю доведено наявність тих обставин, що зазначені у оскаржуваній постанові від 17.07.2020, а тому являються необґрунтованими доводи позивача про відсутність його вини у вчиненні порушень, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст 122 КУпАП.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ№2835143 від 17.07.2020 винесена в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення, а адміністративне стягнення на позивача накладено в межах санкції частини 1 статті 122 КУпАП, а доводи позивача про не вчинення порушень вимог ПДР України суд вважає необґрунтованими та спростованими матеріалами справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про законність постанови серії ЕАМ№2835143 від 17.07.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. і про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскаржувана постанова не підлягає до скасування, є складена повноважною особою, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, а приймаючи спірну постанову відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд приходить до переконання про прийняття судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

На підставі викладеного, відповідно до ч.1 ст.122, 251, 252 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 241-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя О.В. Шамотайло