Справа № 640/27341/20
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/704
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року м. Київ № 640/27341/20

за позовомДержавного підприємства "Науково-дослідний інститут "КВАНТ"
до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Державне підприємство "Науково-дослідний інститут "КВАНТ" (03150, м. Київ, вул. Івана Федорова, 4) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01011, м. Київ, вул. Різницька, 11-б) про:

визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2020 року ВП №63332267, видану державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любов Іванівною, з виконання виконавчого листа виданого головним управлінням ДПС у м. Києві від 14.05.2020 року № Ю-187-50У та стягнення з боржника виконавчий збір у розмірі суми 143 204, 32 грн.;

зоборону відповідачу до 20.10.2022 року вчиняти виконавчі дії відносно Державного підприємства "Науково-дослідний інститут "КВАНТ" відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою суду від 16.11.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

04.12.2020 р. до суду надано відзив на позов.

25.11.2020 р. позивачем подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ознайомившись з клопотанням та матеріалами справи, суд вважає їх достатніми для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2020 р. державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63332267 з примусового виконання виконавчого листа №Ю-187-50У від 14.05.2020 р. Головного управління ДПС у м. Києві.

Згідно з матеріалами виконавчого провадження виконавчим документом у ВП №63332267 є вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2020 р. №Ю-187-50 про наявність у ДП "Науково-дослідний інститут "Квант" недоїмки у розмірі 1 432 043, 24 грн. станом на 04.06.2020 р. по сплаті єдиного внеску.

Також 20.10.2020 р. органом стягнення у ВП №63332267 винесено постанови -

про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (376 грн.);

про стягнення виконавчого збору (143 204, 32 грн.);

про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №60884332.

Позивач - Державне підприємство "Науково-дослідний інститут "КВАНТ" - вважає постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2020 року ВП №63332267 та стягнення з боржника виконавчий збір у розмірі суми 143 204, 32 грн. протиправними з таких підстав.

Позивач посилається на додаток 2 Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 07.07.1999 р. № 847-XIV, до якого включено позивача.

Відповідно до п. 3 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 02.10.2019 р. № 145-IX забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Тобто, по 20.10.2022 р. відносно ДП "НДІ "Квант" заборонено вчиняти виконавчі дії, тоді як оскаржувані постанови прийнято на порушення вказаної заборони.

Позивач зазначає, що з постановами від 20.10.2020 р. він ознайомився лише 27.10.2020 р., після отримання поштової кореспонденції.

Відповідач - Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначає про дотримання вимог Закону України "Про виконавче провадження" при вирішення питання про прийняття до виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2020 р. №Ю-187-50 про наявність у ДП "Науково-дослідний інститут "Квант" недоїмки у розмірі 1 432 043, 24 грн. станом на 04.06.2020 р. по сплаті єдиного внеску.

Щодо посилання позивача на п. 3 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 02.10.2019 р. № 145-IX відповідач зазначає, що вказане обмеження не стосується стягнення грошових коштів.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

В даному випадку оскаржувані постанови від 20.10.2020 р. ВП №63332267 отримані позивачем 27.10.2020 р., що підтверджується інформацією з сайту "Укрпошта"; позивач звернувся до суду 03.11.2020 р. згідно зі штемпелем на поштовій кореспонденції, на десятий робочий день з дня отримання оскаржуваної постанови, тобто, в передбачений законодавством строк.

Щодо позовних вимог по суті суд зазначає наступне.

20.10.2019 р. набув чинності Закону України № 145-ІХ від 02.10.2019 року "Про визнання таким, що втратив чинність, Закон України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".

П. 3 р. 3 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Отже, вказаною нормою заборонено вчинення виконавчих дій відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".

Як свідчать матеріали справи Науково-дослідний інститут "Квант" був включений до Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, про що зазначено у Додатку 2 до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 07.07.1999 року № 847-XIV.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" від 18.01.2018 р. № 2269-VIII об`єктами державної власності, що є об`єктами приватизації, є, наприклад, єдині майнові комплекси державних підприємств, їх структурних підрозділів.

Ч. 2 ст. 191 Цивільного кодексу України визначено, що до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

В основу положення, визначеного пунктом 3 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 145-ІХ, законодавцем було покладено необхідність збереження об`єктів державної власності, які були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", у зв`язку з їх стратегічним значенням для економіки та національної безпеки з метою запобігти безконтрольному відчуженню майна, що складає єдиний майновий комплекс, у тому числі через застосування позаприватизаційних процедур.

Винятком із зазначеної заборони є стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Тобто вказаною нормою Закону № 145-ІХ з усього складу майна підприємства, призначеного для його діяльності, яким також є нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки тощо), передбачено можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства - грошові кошти та товари.

Фактично пунктом 3 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №145-ІХ заборонено вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону №1404-VIII, за визначенням двох виключень із такої заборони, що стосуються: 1) стягнення грошових коштів; 2) стягнення товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Відповідна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №910/13346/18, постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі №910/5546/19.

При чому, застереження "що були передані в заставу за кредитними договорами" стосується лише товарів, оскільки грошові кошти не можуть бути предметом застави за кредитним договором.

В даному випадку, згідно постанови від 20.10.2020 року про відкриття виконавчого провадження №63332267, з позивача підлягає стягнення недоїмка зі сплати ЄСВ у сумі 1 432 043, 24 грн., тобто грошові кошти.

Оскільки за виконавчим документом з позивача стягнуто саме грошові кошти, то заборона вчинення виконавчих дій, встановлена Законом України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", не поширюється на виконання вказаного виконавчого документу.

Крім того, п. 3 р. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 145-ІХ заборонено вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

П. 7 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 вказаного Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до статті 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

З огляду на вищенаведене прийняття виконавчого документа до виконання та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не є вчиненням виконавчої дії.

З врахуванням викладеного у органу стягнення були відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В даному випадку у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем вказаних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 257-262, 287, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 16.12.2020 р.