Справа № 320/4867/20
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року № 320/4867/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення штрафних (фінансових) санкцій,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу, в якому просить суд:

- стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штраф за порушення законодавства про рекламу у розмірі 1700 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот гривень), згідно рішення від 03.03.2020 р. № 24 та штраф за порушення законодавства про рекламу у розмірі 1700 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот гривень), згідно рішення від 03.03.2020 р. № 25, разом 3400 грн. 00 коп. (три тисячі чотириста гривень).

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами розгляду справи про порушення відповідачем законодавства про рекламу, посадовою особою винесено рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, якими зобов`язано відповідача сплатити до Державного бюджету України штрафи. Проте оскільки відповідачем у встановлені строки штрафи не сплачені, позивач звернувся щодо їх стягнення в судовому порядку.

Відповідач правом подання відзиву на позов не скористався, інших заяв по суті справи відповідачем до суду не подано.

Згідно даних сервісу відстеження поштових відправлень на офіційному сайті національного оператора поштового зв`язку «Укрпошта», поштове відправлення №847 з ухвалою суду від 22.07.2020 про відкриття провадження у справі та судовою повісткою, відправлення не вручене під час доставки.

Відповідно до ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яке не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 12.06.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду 22.07.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) учасників справи.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець 20.02.2014, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №0008442.

Відповідно до Положення про Головне управління Держпродспоживслужби у Київській області, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 23.08.2017 №761, у порядку частини другої статті 26 Закону України "Про рекламу", позивачем проведено контроль за дотриманням законодавства про рекламу території м. Вишневе Київської області та виявлено зовнішню рекламу за адресою: АДРЕСА_2, з ознаками порушення приписів ч.7 ст.8 Закону України «Про рекламу».

З урахуванням наведених обставин позивачем було направлено ОСОБА_1 , як власнику даної реклами, вимоги від 12.11.2019, від 17.12.2019 в порядку ч.2 ст.26 Закону України «Про рекламу» про необхідність надання інформації до 16.12.2019 та копій документів.

Вказані вимоги були направлені за місцем проживання відповідача та ним отримані, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №116 та №553.

11.12.2019 позивачем надіслано голові Вишневської міської ради Дікову І.В. лист №вих-10-05.4/12775-19 про необхідність надання інформації про надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами та безпосередньо дозволи на розміщення зовнішньої реклами суб`єкту господарювання.

Листом №3/02-250 від 30.01.2020 виконавчий комітет Вишневської міської ради повідомив позивача про те, що кронштейни (холдери) на світлових опорах по АДРЕСА_2, які були демонтовані, належали ФОП ОСОБА_1

30.01.2020 посадовою особою Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області винесено протокол про порушення законодавства про рекламу щодо ФОП ОСОБА_1 , з ознаками порушення вимог ч.7 ст.8 Закону України «Про рекламу» при розповсюдженні зовнішньої реклами за адресою: АДРЕСА_2 .

31.01.2020 Головним управлінням Держпродспоживслужби у Київській області винесено рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу щодо ФОП ОСОБА_1 .

На вимогу позивача відповідачем жодної інформації не надано; на розгляд справи відповідач не з`явився.

31.01.2020 посадовою особою Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області винесено протокол про порушення законодавства про рекламу відносно ФОП ОСОБА_1 щодо порушення ч.2 ст.26 Закону України «Про рекламу».

31.01.2020 позивачем направлено повторну вимогу про надання інформації в порядку ч.2 ст.26 Закону України "Про рекламу" та повідомлено про розгляд справи про порушення законодавства України про рекламу 03.03.2020 о 12 год. 00 хв.

28.02.2020 Головним управлінням Держпродспоживслужби у Київській області винесено рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу щодо ФОП ОСОБА_1 .

На вимогу позивача відповідачем жодної інформації не надано; на розгляд справи відповідач не з`явився.

03.03.2020 позивачем складено протокол засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу відносно відповідача, яким вирішено внести на розгляд керівництву Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області попередні висновки та матеріали для прийняття рішення.

В подальшому, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області прийнято наступні рішення:

- рішення від 03.03.2020 р. № 24 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 1700, 00 грн.;

- рішення від 03.03.2020 р. № 25про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 3400 грн. 00 коп.

Вказані рішення були направлені за місцем проживання відповідача, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №70.

Оскільки відповідач у добровільному порядку вимоги рішень від 03.03.2020 №24, №25 не виконав, Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області звернулось до суду з позовом про стягнення штрафів у судовому порядку.

V.Норми права, які застосував суд

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області є територіальним органом Держпродспоживслужби та їй підпорядковане.

Згідно з пунктом 7 пункту 4 Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 22 травня 2019 року № 469, таке управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, а саме: у сфері здійснення державного (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів (у тому числі споживачів виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння) здійснює контроль за дотримання вимог Законів України «Про рекламу» та «;Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» в межах наданих повноважень.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження, розміщення та споживання реклами визначено відповідно до Закону України «Про рекламу» від 03.07.1996 №270/96-ВР (далі по тексту - Закон №270/96-ВР).

Відповідно до статті 1 Закону №270/96-ВР, реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами;

Частиною п`ятою статті 8 Закону №270/96-ВР передбачено, що реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

Статтею 26 Закону №270/96-ВР визначено, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами. На вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Згідно статті 27 Закону №270/96-ВР, особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону. Норми цієї статті не поширюються на порушення, зазначені у статті 24-1 цього Закону (частина перша).

Відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть: 1) рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами та у замовленні розповсюдження реклами, в якій не дотримано встановлені законом вимоги щодо її змісту; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно; 2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами; 3) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами (частина друга).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на: рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдженої реклами; виробників реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості виготовлення реклами; розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдження реклами (частина четверта).

У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина сьома).

Процедура та порядок здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів реклами встановлені Законом №270/96-ВР та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693 (далі по тексту - Порядок №693).

Відповідно до пункту 9 Порядку №693, підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Держспожінспекції та її територіальних органів.

Згідно пункту 11 Порядку №693, за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Відповідно до пункту 18 Порядку №693, за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

Пунктом 20 Порядку №693 визначено, що сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

V. Оцінка суду

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави для виснвоку, що саме рекламодавці несуть відповідальність у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами, а розповсюджувачі несуть відповідальність виключно у разі порушення встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Як встановлено судом з наявних матеріалів справи, за результатами розгляду справи про порушення законодавства про рекламу відносно ФОП ОСОБА_1 встановлено недотримання вимог законодавства про рекламу, а саме на вимогу Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області, на яке згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавцем не надано жодної інформації щодо розміщення реклами та відповідних документів, що є порушенням вимог частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу», у зв`язку з чим позивачем прийнято рішення 03.03.2020 р. № 24 про накладення штрафу на відповідача у розмірі 1700,00 грн.

Також, за результатами розгляду справи про порушення законодавства про рекламу відносно ФОП ОСОБА_1 встановлено недотримання встановлених законом вимог щодо реклами, в частині розповсюдження зовнішньої реклами та/або рекламних засобів на підтримуючих, опорних та інших елементах контактної мережі, на засобах та обладнанні (у тому числі опорах) зовнішнього освітлення, у зв`язку з чим позивачем прийнято рішення від 03.03.2020 №25 про накладення штрафу на відповідача у розмірі 1700,00 грн. та зобов`язано відповідача сплатити до Державного бюджету України зазначені штрафи.

Матеріалами справи підтверджується, що рішення про накладення штрафу на відповідача за порушення законодавства про рекламу та вимоги від 12.11.2019, 17.12.2019 та 31.01.2020 були направлені рекомендованим відправленням з повідомленням про вручення.

Між тим, вказані вимоги органу державної влади в частині надання витребуваних документів, у тому числі дозволу відповідного органу виконавчої влади на розміщення об`єкта зовнішньої реклами, відповідачем виконані не були.

За таких обставин, позивачем було вчинено всі необхідні заходи для належного повідомлення відповідача про вчинені ним порушення, про необхідні дії щодо їх усунення, та про накладення на нього штрафу.

Станом на момент розгляду справи, докази про сплату штрафних санкцій, визначених рішеннями від 03.03.2020 №24 та №25, у матеріалах справи відсутні.

Також, в матеріалах справи відсутні письмові докази щодо оскарження відповідачем рішень про накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу.

Суд звертає увагу, що вимогою заявленого позову є стягнення заборгованості зі сплати штрафних санкцій за правопорушення законодавства про рекламу, у зв`язку з чим предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення відповідної заборгованості у судовому порядку, тобто, дотримання суб`єктом владних повноважень встановленої процедури прийняття рішення про застосування штрафних санкцій.

Отже, враховуючи положення проаналізованого законодавства та встановлені судом обставини щодо порядку винесення позивачем рішень, на підставі якого ними заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1700,00 грн., суд дійшов висновку про дотримання позивачем порядку прийняття зазначених рішень та їх відповідність вимогам законодавства України про рекламу.

Відтак, зважаючи на відсутність доказів сплати відповідачем суми штрафу у розмірі 3400,00 грн., оскарження рішень від 03.03.2020 №24, №25 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, позовні вимоги є обґрунтованими.

VIII. Висновок суду

Згідно із частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

ІX. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штраф за порушення законодавства про рекламу у розмірі 1700 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот гривень), згідно рішення від 03.03.2020 р. № 24.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штраф за порушення законодавства про рекламу у розмірі 1700 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот гривень), згідно рішення від 03.03.2020 р. № 25.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 17 грудня 2020р.