Справа № 337/3399/16-а(2а/337/155/2016)
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 337/3399/16-а(2а/337/155/2016)

адміністративне провадження № К/9901/5421/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Коваленко Н.В., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2017р. (судді - Чабаненко С.В., Прокопчук Т.С., Шлай А.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив (з урахуванням уточнень позовних вимог):

визнати протиправною відмову відповідача у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах;

визнати протиправним та скасувати рішення Комісії відповідача від 01.07.2016р. №27, яким йому відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати відповідача зарахувати до його страхового стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затв. постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956р. періоди навчання з 01.09.1973р. по 03.03.1977р., строкову службу з 06.05.1977р. по 10.11.1977р. у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 11.11.1977р. по 10.05.1979р. у районах Крайньої Півночі, роботи з 06.02.1980р. по 20.02.1986р. у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі у кратному пільговому обчислені із розрахунку один рік роботи за один рік та шість місяців стажу роботи, що становить 17 років 4 місяці 4 дні;

зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому пенсію за віком на пільгових умовах з 22.06.2016р. відповідно до ч. 2 ст. 13, ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

допустити до негайного виконання постанову суду в частині виплати йому пенсії за віком на пільгових умовах у межах суми стягнення за один місяць;

стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 6913,60 грн та витрати на оплату судового збору у сумі 551,20 грн.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2016р. позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Визнано незаконним та скасовано рішення УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя від 01.07.2016р. №27 щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя зарахувати позивачу в загальний стаж роботи та пільговий стаж роботи по Списку №2 періоди його роботи в районах Крайньої Півночі з 06.02.1980р. по 20.02.1986р. та період строкової військової служби в лавах Радянської Армії в районах Крайньої Півночі з 06.05.1977р. по 10.05.1979р. із розрахунку один рік роботи за один рік та шість місяців стажу роботи.

Зобов`язано УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя провести додаткову перевірку дотримання умов призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, здійснити розрахунок стажу роботи і повторно розглянути заяву від 22.06.2016р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 22.06.2016р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2017р. постанову суду першої інстанції змінено в частині викладення п`ятого абзацу резолютивної частини постанови у наступній редакції:

«Зобов`язано УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя розглянути заяву позивача від 22.06.2016р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 розділу ХХХ підрозділу 1 постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та врахувати період роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 06.02.1980р. по 20.02.1986р. та період строкової військової служби в лавах Радянської Армії в районах Крайньої Півночі з 06.05.1977р. по 10.05.1979р. із розрахунку один рік роботи за один рік та шість місяців стажу роботи.».

В іншій частині постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2016р. залишено без змін.

Додатковою постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2017р. у справі вирішено розподіл судових витрат.

02.10.2017р. позивач звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про прийняття у справі додаткової постанови в порядку частини 1 статті 55 та п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 168 КАС України щодо заміни УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя її правонаступником - Правобережним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Заяву обґрунтовував тим, що судом апеляційної інстанції під час прийняття додаткової постанови від 26.06.2017р. не було проведено процесуальну заміну відповідача за його клопотанням.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2017р. у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі відмовлено.

Постановляючи ухвалу про відмову в прийнятті додаткової постанови, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в даному випадку має місце стадія виконання судового рішення, а тому заявнику необхідно звернутись до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, як це передбачено приписами статті 264 КАС України. При цьому суд виходив з відсутності підстав для ухвалення додаткової постанови у справі.

З ухваленим у справі рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та прийняти нове судове рішення про задоволення заяви щодо заміни відповідача його правонаступником.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що підставою для звернення із заявою від 26.09.2017р. про ухвалення додаткової постанови, стало не проведення судом апеляційної інстанції заміни відповідача за його клопотанням від 06.06.2017р. під час ухвалення додаткової постанови від 26.06.2017р.

Крім того, посилається на те, що висновок суду про те, що у даному випадку має місце стадія виконання судового рішення є помилковим і передчасним, оскільки у даній справі виконавче провадження не відкрито, а тому відсутні підстави для розгляду судом питання про заміну сторони виконавчого провадження в порядку, передбаченому ст. 264 КАС України. При цьому вважає, що наявні підстави для заміни судом сторони відповідача її правонаступником відповідно до статті 55 КАС України, оскільки припинення відповідача відбулось 18.04.2017р. до закінчення розгляду справи судами та набрання судовими рішеннями законної сили.

Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини першої статті 168 КАС України (в редакції, станом на час вирішення справи судами попередніх інстанцій) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 55 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.

Згідно статті 264 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалення додаткової постанови позивач пов?язує із необхідністю заміни сторони виконавчого провадження.

При цьому, підстави для такої заміни виникли після закінчення розгляду справи, позивачем отримано виконавчий лист, а питання заміни сторони виконавчого провадження стосується не лише ухваленої у справі 26.06.2017р. додаткової постанови.

Оскільки, питання процесуального правонаступництва та заміни сторони виконавчого провадження врегульовано спеціальними нормами процесуального закону, підстави для ухвалення додаткового судового рішення з підстав наведених позивачем були відсутні, а тому апеляційний суд обгрунтовано відмовив у цій частині в ухваленні додаткового рішення, а і рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустив, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2017р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Н.В. Коваленко

В.М. Кравчук