Справа № 813/473/17
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№813/473/17
У Х В А Л А

повернення заяви без розгляду

16 грудня 2020 року
Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Брильовського Р.М., судді Кравціва О.Р., судді Братичак У.В. перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2017 у справі №813/473/17 за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Львівської області, Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державної казначейської служби України про визнання неправомірною відмову, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

11.12.2020 до Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2017 у справі №813/473/17.

Заява обґрунтована тим, що 15.04.2020 Конституційний Суд України прийняв рішення № 2-р (ІІ)/2020, яким визнав неконституційними положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України № 1166 -VII від 27.03.2014 "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні". Звертає увагу на те, що абз. 7 п. 4.2 мотивувальної частини цього рішення положення підп.1 п. 28 розділу II Закону № 1166-VII суперечить частині 1 ст. 8 Конституції України. Позивач вважає, що вказане рішення є підставою для перегляду за виключними обставинами постанови Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2017 у справі №813/473/17.

Частиною 2 ст. 366 КАС України передбачено, що протягом п`яти днів з дня після надходження заяви до адміністративного суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 364 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Суд встановив, що ОСОБА_1 (далі - заявник, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Апеляційного суду Львівської області, Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державної казначейської служби України, у якому згідно з заявою про збільшення розміру позовних вимог просив суд:

-визнати неправомірною відмову Апеляційного суду Львівської області у листі від 14.12.2016 за № 07.24/115/2016 про проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні з посади судді у відставку;

-зобов`язати Апеляційний суд Львівської області провести нарахування та виплату вихідної допомоги при звільненні у відставку ОСОБА_1 відповідно до положень ч. 3 ст. 43 Закону України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ з відповідними змінами від 24.02.1994, внесеними Законом № 4015-12, у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, без стягнення податку із нарахованої та виплаченої суми вихідної допомоги;

-визнати неправомірною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення на 2016 рік фінансування Апеляційного суду Львівської області на здійснення виплат суми вихідної допомоги судді при звільненні з посади у відставку.

13.07.2017 постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2017 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Апеляційного суду Львівської області, Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державної казначейської служби України про визнання неправомірною відмову, зобов`язання вчинити дії відмовлено.

11.09.2017 ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2017 в адміністративній справі №813/473/17 без змін.

25.04.2019 постановою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2017 року та ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11.09.2017 року у справі №813/473/17 залишено без змін.

11.12.2020 ОСОБА_1 подав до Львівського окружного адміністративного суду заяву про перегляд за виключними обставинами постанови Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2017 у справі №813/473/17, у якій просить:

поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами;

задовольнити заяву про перегляд за виключними обставинами постанови Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року у справі № 813/473/17;

визнати незаконною та скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року у справі № 813/473/17;

ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, зокрема щодо нарахування та виплати судді у відставці ОСОБА_1 вихідної допомоги в розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою відповідно до законодавства на час звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з відставкою, з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 15.04.2020 № 2-р(ІІ)2020.

Суд встановив, що підставою для звернення до суду із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2017 у справі №813/473/17 є прийняття 15.04.2020 Конституційним Судом України рішення № 2-р (ІІ)/2020, відповідно до якого визнано неконституційним підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII, яким було виключено статтю 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, яка передбачала, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Згідно з ч. 1 ст. 364 Кодексу адміністративного судочинства, заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення позовних заяв до суду першої інстанції.

Заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України. (ч.1 ст.363 КАС України).

Частиною 3 ст. 366 Кодексу адміністративного судочинства України, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 364 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу.

Крім випадків, визначених статтею 169 цього Кодексу, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами також повертається заявникові без розгляду, якщо заява подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 363 цього Кодексу, і суд відхилив клопотання про його поновлення (ч.4 ст.366 Кодексу адміністративного судочинства України).

Разом із заявою про перегляд рішення суду за виключними обставинами, заявник подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із цією заявою. ОСОБА_1 зазначив, що строк звернення до суду пропущено у зв`язку із його незадовільним станом здоров`я, який пов`язаний з втратою єдиної дочки.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 363 КАС України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України.

Згідно офіційного веб-сайту Конституційного Суду України, Рішення Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року у справі № 2-р(11)2020 оприлюднено 16.04.2020 року.

19.05.2020 в Офіційному віснику України опубліковано Рішення Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року у справі № 2-р(11)2020.

До суду із заявою про перегляд рішення суду за виключними обставинами заявник подав 11.12.2020.

Зважаючи на вищенаведене, ОСОБА_1 пропустив встановлений тридцятиденний строк звернення до суду з заявою про перегляд рішення суду за виключними обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, а саме, з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання заяви, позову, апеляційної, касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку та у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення з поважних причин.

Аналогічного змісту позиція наведена у постанові Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 804/958/17.

Втім, заявником не подано доказів на підтвердження того, що стан здоров`я перешкоджав йому звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів у передбачений законом строк.

З огляду на вищенаведене, строк звернення до суду заявником пропущено без поважних причин. Належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, що б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутися за судовим захистом, позивачем не наведено, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що клопотання позивача слід відхилити.

Поважність причин пропуску строку звернення до суду може бути обґрунтовано та враховано судом у випадку наявності обставин, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 826/17879/17 (ЄДРСР 80168959).

Оскільки, суд дійшов висновку про недостатність вказаних причин пропуску строку звернення до суду для визнання їх поважними, у суду відсутні підстави для поновлення строку звернення до суду із заявлених підстав.

Згідно ч.4 ст. 366 КАС України, крім випадків, визначених статтею 169 цього Кодексу, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами також повертається заявникові без розгляду, якщо заява подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 363 цього Кодексу.

На підставі зазначеного, суд на підставі ч.4 ст. 366 КАС України, приходить до висновку що заява про перегляд за виключними обставинами постанови Львівського окружного адміністративного суду підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись статтями 169, 241-243, 294, 295, 366 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку подання заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2017 у справі №813/473/17 за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Львівської області, Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державної казначейської служби України про визнання неправомірною відмову, зобов`язання вчинити дії - повернути заявникові без розгляду разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що повернення заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набрала законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р.М. Брильовський

Суддя У.В. Братичак

Суддя О.Р. Кравців