Справа № 163/2126/19
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 163/2126/19 пров. № А/857/11744/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,

позивач: не з`явився

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 03 вересня 2020 року у справі № 163/2126/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

суддя в 1-й інстанції Чишій С.С.,

час ухвалення рішення 13 год. 23 хв,

місце ухвалення рішення - м. Любомль,

дата складання повного тексту рішення 08.09.2020,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_2 , позивач) звернувся з позовом до Волинської митниці ДФС (далі відповідач) про визнання протиправною і скасування постанови у справі про порушення митних правил № 2286/20500/19 від 09.10.2019 року за ознаками ст. 485 МК України.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказує, що оскаржувана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з необ`єктивністю, неповнотою провадження та розгляду справи, невідповідністю викладеним у постанові висновків фактичним обставинам справи, відсутністю в його діях ознак порушення митних правил.

Зазначає, що основним видом діяльності ПП «Курус Плюс», в якому він керівник, є торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами. На виконання умов міжнародного контракту N 01/19-ЕХ від 02.01.2019 року, укладено між іноземною компанією «EXPORT EURO CAR» та ПП «Курус Плюс», здійснювалась доставка транспортного засобу марки «Мерседес-Бенц» моделі «S65». Відповідно до наданої продавцем фактури № 181226.1 ЕЕС/КР від 02.01.2019 року транспортний засіб 2019 року випуску є новим. При експорті транспортного засобу продавець оформляв експортну декларацією № 19PL341010E0014434 та комунікат ІЕ599 (підтвердженням вивозу), де також зазначив, що автомобіль є новим.

Звертає увагу суду на те, що обставини вивозу транспортного засобу з території Німеччини та обставини його придбання компанією «EXPORT EURO CAR» йому не відомі. Також вказує на те, що митне оформлення та документи, які подавались до митного оформлення транспортного засобу, були предметом розгляду адміністративної справи № 140/344/19, яка розглядалась Волинським окружним адміністративним судом за позовом ПП «Курус Плюс» до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості.

Вважає, що в його діях відсутній умисл на ухилення від сплати обов`язкових платежів. При митному оформленні автомобіля діяв добросовісно, без жодного умислу на заявлення неправдивих відомостей щодо транспортного засобу. До митного оформлення пред`явив виключно ті документи, які були йому передані і на даний час ніким не скасовані і не визнані недійсними.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 03 вересня 2020 року, позов задоволено повністю. Постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича від 09.10.2019 року в справі про порушення митних правил N 2286/20500/19 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу визнано протиправною і скасовано. Провадження в справі за протоколом про порушення митних правил № 2286/20500/19 закрито.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Волинська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю, оскільки при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам митного органу, неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору та неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права. Крім цього зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що вина позивача у вчиненні порушення митних правил доводиться документами, отриманими в порядку ст.352 МК України, які в розумінні ст.495 МК України є належними і допустимими доказами.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що згідно документів отриманих митних органів Німеччини від 03.05.2019 № Z4663-2019.UA.800072-DV1II.A.22, на запит Департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ДФС України від 18.04.2019 № 8376/5/99-99-20-02-01-16 щодо надання інформації та копій документів на підставі яких автомобіль марки - MERCEDES-BENZ, моделі - S65, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 був проданий на території Німеччини. За результатами проведеного опрацювання зазначеної відповіді митних органів Німеччини та товаросупровідних документів до нього було встановлено, що за пошуком у наявних базах даних не вдалося встановити жодної інформації щодо вивезення автомобіля марки - MERCEDES-BENZ, моделі - S65. ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 з Німеччини до України. Також у відповіді зазначено, що автомобіль був допущений до експлуатації в Німеччині 24.12.2018 року (перший допуск до експлуатації) і знятий з експлуатації 17.01.2019 року. Номерні знаки були зняті. Дані обставини підтверджуються додатком видруку ZEVIS.

Вважає, що автомобіль марки - MERCEDES-BENZ, моделі - S65. ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 повинен був класифікуватись за кодом « НОМЕР_2 ». Таким чином, декларантом (митним брокером) ПП «Курус Плюс» громадянином України ОСОБА_1 , який на момент митного оформлення обіймав посаду керівника фірми отримувача товару, під час митного оформлення транспортного засобу вчинив дії, спрямовані на не правомірне зменшення розміру митних платежів в сумі 127 622 гривні 28 копійок, тобто заявив у митній декларації неправдиві відомості необхідні для визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД, та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

Також звертає увагу суду на те, що суд обійшов своєю увагою той факт, що позивач визнав, що автомобіль марки «Mercedes-Benz S65», номер кузова НОМЕР_3 був зареєстрований (допущений до експлуатації) на території Німеччини 24.12.2018 року та на нього були видані реєстраційні документи та надані номерні знаки.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 31.01.2019 року ОСОБА_1 , директором ПП «Курус Плюс», який виступав і декларантом (митним брокером), посадовій особі митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС до митного оформлення поданою митну декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205100/2019/002655.

Відповідно до цієї декларації в митному режимі «імпорт» переміщувався автомобіль «Мерседес-Бенц S65», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , новий, календарний та модельний рік виготовлення - 2019, зазначений код товару згідно з УКТЗЕД.

За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 5 597 468,45 гривень (161 000 євро) було нараховано та сплачено 1 444 520,54 гривень митних платежів.

Разом з іншими товарно-супровідними документами до митного оформлення позивачем подано міжнародну фактуру № 181226.1-ЕЕС/КР від 02.01.2019 року, експортну митну декларацію країни відправника MRN 19PL341010E0014434 та заявку ІЕ599 - підтвердження вивозу № ІЕ599 19ІЕ599-135754, відповідно до яких автомобіль «Мерседес-Бенц S65»", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , був проданий компанією «EXPORT EURO CAR» в адресу ПП «Курус Плюс» за ціною 161 000 євро згідно з умовами контракту № 01/19-ЕХ від 02.01.2019 року (умови поставки DAP місто Луцьк).

Крім цього, у фактурі №181226/1-ЕЕС/КР від 02.01.2019 року та заявці ІЕ599 - підтвердження вивозу № ІЕ599 19ІЕ599-135754 зазначено, що автомобіль «Мерседес-Бенц S65» 2019 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , є новим, а в експортній митній декларації країни відправника MRN №19PL341010E0014434 та заявці ІЕ599 - підтвердження вивозу № ІЕ599 19ІЕ599-135754 також зазначено і код товару № .

07.06.2019 до Волинської митниці з Державної фіскальної служби України листом від 31.05.2019 № 17354/7/99-99-20-02-01-17 надійшла відповідь від митних органів Німеччини від 03.05.2019 року на запит департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ДФС України від 18.04.2019 року № 8376/5/99-99-20-02-01-16 щодо надання інформації та копій документів, на підставі яких автомобіль «Мерседес-Бенц S65», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , був проданий на території Німеччини. Згідно даної відповіді зазначено, що за пошуком у наявних базах даних не виявлено жодної інформації щодо вивезення автомобіля «Мерседес-Бенц S65», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , з Німеччини до України. Автомобіль був поставлений на облік 24.12.2018 року в Німеччині (дата першої постановки автомобіля на облік), а 17.01.2019 року був виведений з експлуатації. Номерні знаки були анульовані.

Службовою запискою управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Волинської митниці ДФС № 1745/03-70-19-02-25 від 25.06.2019 року за митною декларацією ІМ40ДЕ № UA205100/2019/002655, якою до митного оформлення заявлено автомобіль «Мерседес-Бенц S65», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за кодом НОМЕР_4 згідно з УКТЗЕД, розраховано суму митних платежів за кодом згідно з УКТЗЕД в розмірі 1 572 142,82 гривні. Різниця розміру митних платежів, сплачених і нарахованих, становить 127 622,28 гривень.

18.07.2019 року інспектор Волинської митниці ДФС склав щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 2286/20500/19 за ознаками ст.485 МК України. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 , директор ПП «Курус Плюс», який виступав і декларантом (митним брокером), під час митного оформлення за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205100/2019/002655 автомобіля «Мерседес-Бенц S65», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів в сумі 127 622,28 гривні, тобто заявив в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

09.10.2019 року заступник начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 2286/20500/19 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 382 866,84 гривень.

Не погоджуючись з прийнятою митним органом постановою в справі про порушення митних правил, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи повністю даний позов, суд першої інстанції мотивував це тим, що самостійне визначення управлінням адміністрування митних платежів Волинської митниці розміру митних платежів на підставі документів, що були отримані від німецьких митних органів, без винесення рішення про коригування вартості є незаконним, оскільки не відповідає положенням ст.ст.55, 295 МК України. Крім цього, в оскаржуваній постанові посадова особа митниці жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам отриманим з країни Німеччина.

Зауважив, що в порушення норм митного законодавства код транспортного засобу НОМЕР_2 згідно з УКТЗЕД, за яким розраховано різницю розміру митних платежів, визначений службовою запискою управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Волинської митниці ДФС № 1745/03-70-19-02-25 від 25.06.2019 року без прийняття митним органом рішення про класифікацію товару.

Суд дійшов висновку, що подані ОСОБА_1 до митного оформлення міжнародна фактура №181226/1-ЕЕС/КР від 02.01.2019 року, експортна митна декларація країни відправника MRN №19PL341010E0014434 та заявка ІЕ599 - підтвердження вивозу № ІЕ599 19ІЕ599-135754, в яких зазначено, що автомобіль «Мерседес-Бенц S65», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , є новим та код товару , достатньо повно підтверджують відсутність у позивача умислу на вчинення передбаченого ст.485 МК України порушення митних правил.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із статтею 485 МК України зазначення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Згідно із частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною другою статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем для митного оформлення транспортного засобу було подано митну декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205100/2019/002655. Також, разом з іншими товарно-супровідними документами до митного оформлення позивачем подано міжнародну фактуру № 181226.1-ЕЕС/КР від 02.01.2019 року, експортну митну декларацію країни відправника MRN 19PL341010E0014434 та заявку ІЕ599 - підтвердження вивозу № ІЕ599 19ІЕ599-135754, відповідно до яких автомобіль «Мерседес-Бенц S65», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , був проданий компанією «EXPORT EURO CAR» в адресу ПП «Курус Плюс» за ціною 161 000 євро згідно з умовами контракту № 01/19-ЕХ від 02.01.2019 року (умови поставки DAP місто Луцьк).

У фактурі №181226/1-ЕЕС/КР від 02.01.2019 року та заявці ІЕ599 - підтвердження вивозу № ІЕ599 19ІЕ599-135754 зазначено, що вищезазначений автомобіль є новим, а в експортній митній декларації країни відправника MRN №19PL341010E0014434 та заявці ІЕ599 - підтвердження вивозу № ІЕ599 19ІЕ599-135754 також зазначено і код товару № .

Таким чином, позивачем надано до митного оформлення виключно ті документи, які йому були надані продавцем названого транспортного засобу - компанією.

Вказані документи не містять будь-яких розбіжностей, ознак підробки та у них наявні всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Доказів наявності у позивача інших документів, ніж ті, які подані до митного органу, відповідачем не надано і такі відсутні в матеріалах справи про порушення митних правил.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 351 МК України орган доходів і зборів має право провести документальну невиїзну перевірку в порядку передбаченому ч. ч. 3-9 цієї ж ст. 351 МК України з використанням передбачених п. 5 ст. 352 МК України отриманих від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України…, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Також слід зауважити про те, що 16.04.2019 Волинським окружним адміністративним судом за результатами розгляду справи № 140/443/19 за позовом ПП «Курус Плюс» до Волинської митниці ДФС визнано протиправним і скасовано рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 31.01.2019 року № UA205110/2019/000091/2, яким відповідач визначив митну вартість автомобіля «Мерседес-Бенц S65», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за резервним методом у розмірі 176 455 євро (замість 161 000 євро, що була заявлена декларантом). Судове рішення набрало законної сили 04.07.2019.

Крім цього, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020 року у справі №140/1512/20 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 року у справі №140/1512/20 скасовано та ухвалено нове, яким задоволено позов ПП «Курус Плюс» до Головного управління ДПС у Волинській області. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області №№ , від 10.09.2019. Постанова набрала законної сили 05.08.2020 року.

Відповідно до цієї постанови головне управління ДПС у Волинській області на підставі акта від 21.08.2019 року №17097/14-08/42308772, прийнятого за результатами проведення документальної невиїзної перевірки ПП «Курус Плюс» щодо дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині правильності класифікації згідно УКТЗЕД за митною декларацією №UA205100/2019/002655, прийняло податкові повідомлення-рішення від 10.09.2019 року №№ , , яким ПП «Курус Плюс» збільшено грошове забезпечення за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності та грошове зобов`язання з податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів.

У зазначеній постанові, суд апеляційної інстанції зокрема зазначив, що згідно листа-відповіді Генеральної митної дирекції Федеративної Республіки Німеччина від 03.05.2019, легковий автомобіль Mercedes-Benz S65, номер кузова НОМЕР_3 був допущений до експлуатації в Федеративній Республіці Німеччина 24.12.2018 (перший допуск до експлуатації) і знятий з експлуатації 17.01.2019. Номерні знаки були зняті.

Суд апеляційної інстанції також вказав, що з метою забезпечення єдиного тлумачення і застосування УКТ ЗЕД наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 № 401 затверджено Пояснення до УКТ ЗЕД, які побудовано на основі пояснень ГС версії 2012 року та розроблені з метою реалізації статті 68 МК України і опубліковані на сайті Державної фіскальної служби України.

Відповідно до додаткових загальних положень пояснень до товарної групи 87 УКТ ЗЕД «нові транспортні засоби» означає транспортні засоби, які ніколи не були зареєстровані, а «транспортні засоби, що використовувались» означає транспортні засоби, які були зареєстровані щонайменше один раз.

У додаткових примітках пояснень до товарної групи 87 УКТ ЗЕД вказано, що у товарних позиціях 8702, 8703, 8704 транспортними засобами, що використовувалися, вважаються такі, на які були або є реєстраційні документи, видані уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, що дають право експлуатувати ці транспортні засоби.

Крім того, відповідно до абзацу 10 пункту 189.3 статті 189 ПК України новими транспортними засобами вважаються, зокрема, наземний транспортний засіб - той, що вперше реєструється в Україні відповідно до законодавства, не був зареєстрований в інших державах та при цьому має загальний наземний пробіг до 6000 кілометрів.

Суд врахував, що згідно показників одометру, що підтверджується актом митного огляду, який здійснений працівниками митниці, пробіг даного транспортного засобу становив 12 км., подані докази, які вказують про податкове правопорушення позивача під час митного оформлення вказаного транспортного засобу є неналежними, оскільки вказані документи суперечать один одному.

Відтак, колегія суддів у цій справі дійшла висновку, що суб`єктом владних повноважень не наведено належних та допустимих доказів вчинення позивачем податкового правопорушення щодо правильності класифікації товару при митному оформленні, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита.

Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Колегія суддів вважає, що матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України.

Що стосується повідомлення, отриманого від митних органів Федеративної Республіки Німеччина про проведення перевірки по митному оформленню транспортних засобів, як підстави притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то слід зазначити, що таке повідомлення не є беззаперечним доказом вини особи у вчиненні дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів.

Слід зазначити, що ПП «Курус Рлюс» придбало вищезазначений транспортний засіб в компанії «EXPORT EURO CAR SP. Z O. 0.», Grzybowska 80/82, LOK.460, 00-844 WARSZAWA, PL, яка і здійснила експорт даного автомобіля з ЄС до України, що підтверджується експортною декларацією 19PL341010E0014434 від 21.01.2019р. та Комунікатом 1Е599 - підтвердження вивозу.

Колегія суддів вважає, що отримана від митних органів Федеративної Республіки Німеччина інформація не доводить протиправних дій позивача і, в той же час, не спростовує факту придбання автомобіля за ціною, яка була вказана при його митному оформленні. Самі по собі документи митних органів Федеративної Республіки Німеччина не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості позивача у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару.

Тим самим в оскаржуваній постанові посадова особа митниці жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документа, наданим Федеративною Республікою Німеччина, аніж тим, що подані до митного оформлення на Волинську митницю Держмитслужби.

Відповідно до вимог статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, пункт 53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до частин першої четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні, свідчать про довільне і неправильне трактування ним норм митного законодавства.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 03 вересня 2020 року у справі № 163/2126/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає. (стаття 272 КАС).

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 15 грудня 2020 року.