Справа № 200/10060/20-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 р. Справа№200/10060/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити пенсії дії, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (ідентифікаційний код 08595158, 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Італійська, 32) про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за періоди з 01.01.2012 по 30.04.2014, з 01.07.2014 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 17.07.2015, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за періоди з 01.01.2012 по 30.04.2014, з 01.07.2014 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 17.07.2015; стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.07.2015 по 26.10.2020 у розмірі 214653,70 грн. В обґрунтування зазначено, що відповідач не заперечує про наявне у позивача право на отримання сум індексації грошового забезпечення за відповідний період, а посилання на відсутність бюджетних асигнувань не є підставою для отримання належного розміру грошового забезпечення у відповідні періоди. Розраховуючи суму стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні позивач посилається на вимоги ст.ст.116, 117 КЗпП України.

03 листопада 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі. Зобов`язано відповідача у строк до 17 листопада 2020 року надати суду схему посадових окладів позивача (щомісячну) за період січень 2011 року по серпень 2015, відомості щодо нарахування індексації у період з 01.01.2012 по 30.04.2014, з 01.07.2014 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 17.07.2015. Ухвала отримана відповідачем 10.11.2020.

01 грудня 2020 року ухвалою суду продовжено відповідачу строк для подання відзиву та доказів по справі, а саме схеми посадових окладів позивача (щомісячну) за період січень 2011 року по серпень 2015, відомості щодо нарахування індексації у період з 01.01.2012 по 30.04.2014, з 01.07.2014 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 17.07.2015 до 04 грудня 2020 року.

02 грудня 2020 року представник відповідача надіслав суду відзив на адміністративний позов, у якому зазначив, що механізм та порядок проведення індексації грошових доходів, в тому числі доходу, який підлягає індексації, визначається Порядком проведення індексації грошових доходів населення, який затверджено Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078. Відповідно до довідки ГУМВС України в Донецькій області від 25.11.2020 №133 лк вбачається, що у період з січня 2012 року по серпень 2015 року ОСОБА_1 індексація не виплачувалась за періоди: з 01.01.2014 по 30.04.2014, з 01.07.2014 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 17.07.2015 у зв`язку з підвищенням йому грошового забезпечення. Вважає, що відповідачем зроблений розрахунок на підставі вказаних вище норм права з урахуванням всіх показників, що впливають на визначення індексації доходів позивача. Таким чином, у періоди з 01.01.2012 по 30.04.2014, з 01.07.2014 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 17.07.2015 індексація позивачу не виплачувалась в силу відсутності на те підстав, оскільки в ці періоди відбувалось підвищення грошового забезпечення позивача, що впливало на визначення індексації. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступне.

ОСОБА_1 є ветераном війни, учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 . (а.с.8)

10 липня 2015 року наказом Головного управління МВС України в Донецькій області №217о/с «По особовому складу» звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановкою на військовий облік) за п. 64 «б» (через хворобу) капітана міліції ОСОБА_1 (М-008153) оперуповноваженого сектору карного розшуку Іллічівського районного відділу Маріупольського міського управління, з 17 липня 2015 року, встановивши у липні 2015 року премію у розмірі 54%. Вислуга років на 17 липня 2015 року у календарному обчисленні та для виплати грошової допомоги складає 07 років 11 місяців 09 днів. (а.с.9)

03 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ГУНП України в Донецькій області з заявою, в якій він просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2010 по 17.07.2015, а саме по дату звільнення. (а.с. 10)

07 липня 2020 року ГУНП України в Донецькій області листом №13-66/26/03-2020 ОСОБА_1 повідомлено, що виходячи з асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків ГУМВС України в Донецькій області на оплату праці на 2010-2015 роки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) особам рядового начальницького складу проводилась з дотриманням вимог чинного законодавства та при наявності коштів. (а.с. 11-12)

До відповіді додано розрахункові листки за період з січня 2010 року по серпень 2015 року. (а.с. 13-35)

З розрахункових листів ОСОБА_1 за періоди з 01.01.2012 по 30.04.2014, з 01.07.2014 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 17.07.2015 вбачається, що індексація не була нарахована та виплачена.

Відповідно до листа Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області №133лк від 25 листопада 2020 року індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по 30.04.2014 не проводилась, оскільки величина індексу споживчих цін за вказаний період не перевищив 101 відсоток. Також зазначено, що в грудні 2013 року відбулось підвищення грошового забезпечення ОСОБА_1 . Отже, грудень 2013 року вважається базовим місяцем для нарахування індексації ОСОБА_1 . Наступне підвищення грошового забезпечення ОСОБА_1 відбулось у червні 2014 року, який стає базовим місяцем для нарахування індексації в наступних періодах, у зв`язку з чим з 01.07.2014 по 30.04.2015 індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась.

Фактично позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за спірний період.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Пунктом 4 ч. 10 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 94 вказаного Закону, яка регулює питання грошового забезпечення поліцейських, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

У частині 5 ст. 2 вказаного Закону вказано, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно зі ст. 4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 5 вказаного Закону підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

З метою реалізації цих положень Закону Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року № 1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюється відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Відповідно до пункту 6 Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Згідно з п. 11 вказаного Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз. 8 п. 4 Порядку).

Відповідно до п. 6 Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи із служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

Посилання відповідача на підвищення загального розміру щомісячного грошового забезпечення, як відсутність підстав для здійснення індексації, суд вважає безпідставним, оскільки доказів підвищення окладів в спірний період до суду не надано.

Оскільки право на індексацію грошового забезпечення позивача порушено, тому воно підлягає відновленню в судовому порядку.

Разом з тим, нарахування індексації належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця.

Вирішуючи спір в частині індексації грошового забезпечення судом враховані правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, що викладені в постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року в справі №823/2249/18.

Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені.

Вказані позовні вимоги позивач пов`язував з індексацією грошового забезпечення, яка йому не нараховувалася, та, відповідно не виплачувалася.

Оскільки спеціальними нормами права, які регулюють питання проходження служби та виплати грошового забезпечення таким особам, як позивач, питання порядку проведення остаточного розрахунку при звільненні та відповідальності роботодавця за затримку розрахунку при звільнені не врегульовані, тому підлягають застосуванню загальні норми трудового законодавства

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 116 Кодексу при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 Кодексу встановлена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні та визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Відповідно до абз. 3 п. 2 вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Абзацом з п. 3 Порядку визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у визначені строки є підставою для відповідальності, що передбачена ст. 117 Кодексу законів про працю України, у виді виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки при проведенні розрахунку при звільненні сума індексації позивачу не виплачена з вини відповідача, тому він має нести відповідальність, що передбачена ст. 117 Кодексу законів про працю України.

Верховний Суд в постанові від 18 липня 2018 року в справі № 825/325/16 дійшов висновку, що при визначенні розміру компенсації за затримку розрахунку при звільненні необхідно враховувати розмір середнього заробітку позивача, суму заборгованості (заробітну плату з урахуванням індексації), істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, те що відповідач є органом державної влади, фінансування якого здійснюється з державного бюджету та інших обставин справи.

Висновки щодо застосування норм права, що викладені у вказаній постанові Верховного Суду, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, то з огляду на обставини справи суд вважає їх передчасними, оскільки індексація грошового забезпечення відповідачем ще не нарахована, і, відповідно, для проведення належного розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені суд позбавлений можливості визначити істотність частки суми індексації як суми заборгованості перед позивачем порівняно із середнім заробітком позивача.

З огляду на наведене такі позовні вимоги не підлягають задоволенню як передчасні.

Разом з тим позивач не позбавлений права звернення до суду з такими позовними вимогами після нарахування та виплати йому відповідачем індексації грошового забезпечення, якщо при цьому відповідач самостійно не виплатить позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені.

Керуючись ст. ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 122-124, 126-128, 130, 133-135, 138-140, 143, 150- 154, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити пенсії дії, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2012 по 30.04.2014, з 01.07.2014 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 17.07.2015.

Зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (ідентифікаційний код 08595158, 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Італійська, 32) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2012 по 30.04.2014, з 01.07.2014 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 17.07.2015.

У задоволенні позовної вимоги про стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош