Справа № 540/3974/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 р. м. ХерсонСправа № 540/3974/20

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Ковбій О.В., перевіривши виконання вимог статей 160-168 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонської філії державної установи "Інститут охорону грунтів України" про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на работі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

встановив:

09.12.2020 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Херсонської філії державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" (далі - відповідач, ХФ ДУ "Інститут охорони ґрунтів України"), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Херсонської філії державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" № 41-к від 05.12.2019 року про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді фахівця І категорії лабораторії моніторингу та агрохімічної паспортизації ґрунтів в Херсонській філії державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" з 06.12.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 працював на посаді фахівця І категорії лабораторії моніторингу та агрохімічної паспортизації ґрунтів в Херсонській філії державної установи "Інститут охорони ґрунтів України". 18.11.2019 року ним підписано контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України. На підставі наведеного, керуючись п. 2 ст.36 КЗпП України у зв`язку зі вступом на військову службу відповідач звільнив позивача з займаної в ХФ ДУ "Інститут охорони ґрунтів України" посади. Вовканич О.М., покликаючись на приписи ч.3 ст. 119 КЗпП України вважає своє звільнення протиправним.

Згідно ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатися ця справа, суд виходить із таких міркувань.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч.ч.1, 2 ст.4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Основними ознаками публічно-правових відносин є: обов`язкова участь у цих відносинах суб`єкта, який наділений публічно-владними повноваженнями; підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб`єкту владних повноважень (що проявляється у можливості суб`єкта владних повноважень вирішувати питання про права і обов`язки підпорядкованої особи); імперативність публічно-правових відносин; домінування публічно-правового інтересу у цих відносинах.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "публічна служба" в розумінні пункту 17 частини першої статті 4 КАС означає діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

1 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон № 889-VIII), відповідно до преамбули якого він визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Закон № 889-VIII регулює відносини, що виникають у зв`язку зі вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 889 VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону № 889-VIII посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Відповідно до пункту 18 частини третьої статті 3 Закону № 889-VIII дія цього Закону не поширюється на працівників державних підприємств, установ, організацій, інших суб`єктів господарювання державної форми власності, а також навчальних закладів, заснованих державними органами.

Суд звертає увагу позивача на те, що у публічному доступі за електронним посиланням:http://www.iogu.gov.ua/wp- сontent/uploads/2013/07/%D0%9F%D0%BE%D0%BB%D0%BE%D0%B6%D0%B5%D0%BD%D0%BD%D1%8F-%D0%94%D0%A3-%D0%BD%D0%BE%D0%B2%D0%B5.pdf знаходиться Положення про державну установу "Інститут охорони ґрунтів України" (далі - Положення) - роботодавця позивача.

Відповідно п.1.1 Положення ХФ ДУ "Інститут охорони ґрунтів України" є заснованим на державній власності, належить до сфери управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та є державною неприбутковою установою.

Згідно пп.8.1-8.4, 8.8 Положення, трудовий колектив Установи становлять усі громадяни, які своєю працею беруть участь у її діяльності згідно з трудовим договором (контрактом, угодою).

Трудовий колектив Установи формується на загальних засадах відповідно до вимог законодавства.

Умови організації та оплати праці членів трудового колективу Установи, їх соціальний захист визначаються відповідно до вимог законодавства.

Відносини між адміністрацією Установи та трудовим колективом регулюються колективним договором.

Трудовий колектив реалізує свої повноваження на підставі рішень загальних зборів, які проводяться не рідше ніж один раз на рік. Рішення зборів приймаються простою більшістю голосів присутніх на засіданні працівників шляхом відкритого голосування. Інформацію про проведення зборів трудового колективу доводять до відома всіх працівників за тиждень. Загальні збори визначають своїх повноважних представників для підписання колективного договору та контролю за його виконанням. Також працівники Установи мають право брати участь в управлінні Установою через Раду трудового колективу.

З аналізу наведеного, слід дійти висновку, що ХФ ДУ "Інститут охорони ґрунтів України" не є суб`єктом владних повноважень, оскільки не є ані органом державної влади, ані органом місцевого самоврядування, ані будь-яким іншим суб`єктом, який здійснює публічно-владні управлінські функції на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

ХФ ДУ "Інститут охорони ґрунтів України" є державною неприбутковою установою, яка фінансується з державного бюджету.

Працівники цієї установи не є державними службовцями та в силу наведених приписів Положення виконують працю на підставі трудового договору.

Тобто, відповідно до імперативних приписів пункту 18 частини третьої статті 3 Закону № 889-VIII є такими на яких не поширюється дія Закону України "Про державну службу".

За таких обставин посада, з якої було звільнено ОСОБА_1 , не відноситься до публічної служби, оскільки не пов`язана з діяльністю на державних політичних посадах, професійною діяльністю суддів, прокурорів, військовою службою, альтернативною (невійськовою) службою, дипломатичною службою, іншою державною службою, службою в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до статті 3 цього Кодексу законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За приписами ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, суд дійшов висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.170, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської філії державної установи "Інститут охорону грунтів України" про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на работі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу, що розгляд зазначеної позовної заяви віднесено до юрисдикції цивільних судів.

Вказати позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Позовну заяву разом із усіма доданими до неї документами повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 106030000