Справа № 380/8381/20
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/8381/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/8381/20 за позовом ОСОБА_1 до Львівської національної музичної академії ім. М.В. Лисенка визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Львівської національної музичної академії ім. М.В. Лисенка (далі ЛНМА ім. М.В. Лисенка), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо порушення вимог чинного законодавств у сфері інформаційних відносин (ненадання інформації на запит ВСП001/24/09/20 від 24.09.2020 року);

- зобов`язати відповідача надати запитувану інформацію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.09.2020 року, позивачем на електронну пошту відповідача скеровано журналістський запит. 29.09.2020 року за вих. № 446 від 29.09.2020 року рекомендованим поштовим відправленням № 719 розпорядник інформації направив на поштову адресу позивача відповідь. На думку позивача, відповідач порушив вимоги ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», згідно якої він зобов`язаний надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію.

При розгляді журналістського запиту № ВСП001/24/09/20 від 24.09.2020 року позивача, розпорядником інформації не надано запитуваної інформації. Фактично, листом №446 від 29.09.2020 року розпорядник інформації повідомив позивача про порушення правил ведення діловодства у Академії, які були викриті позивачем під час ознайомлення з журналами вхідних та вихідних документів у приміщенні Академії, що стало підставою для скерування журналістського запиту № ВСП001/24/09/20.

Крім констатації виявлених порушень - не реєстрації документів, розпорядник іншої запитуваної інформації не надав, що може свідчити про приховування порушень правил діловодства та порушників, що вчинили ці порушення, адже залишились невідомими особи (особа), яка вчинила порушення правил діловодства.

Одночасно розпорядником інформації порушено принципи забезпечення доступу до публічної інформації, в тому числі принцип прозорості та відкритості діяльності розпорядника інформації, адже саме порушення правил реєстрації вихідних документів стало причиною звернення позивача із запитом до розпорядника інформації. Цим самим порушенням розпорядник інформації порушив і інший принцип забезпечення доступу до публічної інформації, а саме - вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, яка не була оприлюднена у відповідності до вимог цього Закону (не є достовірною, повною та точною). Цим порушенням Закону розпорядник інформації створив позивачу, як журналісту ІА «Журналісти проти корупції» певні незручності морального та матеріального характеру, спонукаючи до зайвих затрат часу, енергії та коштів для отримання запитуваної інформації.

Позивач зазначає, що незважаючи на те, що запитувана інформація не має обмежувального характеру розпорядник інформації штучно створив перепони у отриманні запитуваних відомостей, пояснюючи це створенням відповідної комісії для перевірки факту порушення, вказаного у запиті.

Звернення позивача стосовно надання запитуваної інформації вмотивоване тим, що розпорядник інформації фінансується з державного бюджету і використовує бюджетні кошти в повсякденній діяльності.

Запитувана інформація належить до публічної інформації, якою є відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана в процесі виконання своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні розпорядника публічної інформації.

Право на доступ до публічної інформації гарантується Законом України «Про доступ до публічної інформації», Законом України «Про інформацію».

Відповідачем не подано відзив на позовну заяву.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що 10.11.2020 року відкрито спрощенне позовне провадження в даній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

24.09.2020 року, позивачем на електронну пошту розпорядника інформації Львівську національну музичну академію ім. М.В. Лисенка, скеровано журналістський запит наступного змісту:

«Внаслідок ознайомлення із журналом реєстрації вихідних документів Львівської національної музичної академії ім. М.В. Лисенка за 2019 рік мною виявлені порушення правил ведення цього журналу та реєстрації документів.

Зокрема:

у графі «дата і вихідний реєстраційний номер документа» внесені номера документів № 320 від 27.08.2019; № 321 від 28.08.2019; № 322 від 28.08.2019; 324 від 28.08.2019.

у графі «дата і номер відправленого документа»:

- у рядку за № 320 від 27.08.2019 року запис відсутній, олівцем проставлені цифри 514 та прізвище ОСОБА_2 ;

- у рядку за № 321 від 28.08.2019 року запис відсутній, олівцем проставлені цифри 515 та прізвище ОСОБА_3 ;

- у рядку за № 322 від 28.08.2019 року запис відсутній, олівцем проставлені цифри 516 та прізвище ОСОБА_3 ;

- у рядку за № 324 від 28.08.2019 року вказаний запис « 28.08.2029 № 518».

У графах «кому надсилається документ», «стислий зміст документа», «відмітка про виконання»: у рядках за вказаними номерам (320,321,322 та 324) записи взагалі відсутні, що може свідчити про залишення цих реєстраційних номерів для можливого використання майбутньому так званим «заднім числом», що є незаконним.

У відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» та «Про інформацію» прошу Вас, як розпорядника інформації надати наступну інформацію:

1.Прізвище службової особи Академії, яка у 2019 році вчинила порушення правил діловодства, залишивши не реєстрованими у хронологічному порядку чотири документи.

2. Прошу надати інформацію про причини відсутності у журналі вихідних реєстраційних документів за 2019 рік адрес отримувачів та назв наступних номерів документів:

№ 320 від 27.08.2019 року;

№ 321 від 28.08.2019 року;

№ 322 від 28.08.2019 року;

№ 324 від 28.08.2019 року.

3. Прошу надати інформацію, що означають проставлені у відповідних рядках та графах цього журналу проставлені олівцем цифри та зазначені прізвища працівників академії.

4. Прошу надати інформацію про вжиті заходи для припинення згаданих порушень та притягнення до відповідальності винних осіб.

Відповідь на запит прошу надати у встановлений Законом строк на мою поштову адресу».

29.09.2020 року за вих. № 446 від 29.09.2020 року рекомендованим поштовим відправленням № 719 розпорядник інформації направив на поштову адресу позивача відповідь на вищевказаний запит наступного змісту:

«У відповідь на Ваш журналістський запит № ВСП001/24/09/20 від 24.09.2020 року повідомляємо:

Наказом ректора № 259 від 24.09.2020 року створена комісія для перевірки вказаного у листі факту порушення.

25.09.2020 року відбулось засідання комісії у складі:

Голова комісії: Камінський В.Є., проректор з наукової роботи;

Члени комісії: Сало А.І., провідений юрисконсульт;

ОСОБА_4 , керівник навчального відділу;

Шостак І.В., провідний спеціаліст відділу кадрів.

1. Комісією виявлено неповну інформацію записів в журналі реєстрації за серпень 2019 року (№№ 320,321,322,324).

2. Розглянуто пояснення відповідальної за ведення журналу реєстрації вихідних документів ОСОБА_5 , яка знаходилась по 29.08.2019 р. у відпустці.

3. Встановлено, що за вказаними номерами було надіслано такі листи:

№ 320 від 27.08.2019 р. № 514 Київ, Міністерство Культури України, інформація для заступника начальника відділу мистецької художньої освіти п. ОСОБА_6 ;

№ 321 від 28.08.2019 р. № 515 Київ, Міністерство Культури України, погодити кандидатуру п. ОСОБА_7 на посаду проректора з науково-педагогічної діяльності та інноваційного розвитку;

№ 322 від 28.08.2019 р. № 516 Київ, Міністерство культури У країни, погодити п. ОСОБА_8 на посаду проректора з науково-педагогічної, виховної роботи та міжнародних зв`язків;

№ 324 від 28.08.2019 р. № 324 Львів, Личаківський об`єднаний районний військовий комісаріат, списки призовників, які навчаються в академії.

Комісією вирішено рекомендувати ректору ЛНМА ім. М.В. Лисенка прийняти заходи що, недопущення відповідальним за ведення реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції подібних порушень в подальшій роботі».

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що на думку позивача відповідач по суті вчинив протиправні дії та не надав запитувану публічну інформацію.

Вказані обставини, та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Судом враховуються обґрунтування позивачем позовних вимог з наступних підстав:

Згідно із ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно із ст. 2 цього ж Закону, основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Згідно із ст. 3 цього ж Закону, основними напрямами державної інформаційної політики є: забезпечення доступу кожного до інформації; забезпечення рівних можливостей щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації; створення умов для формування в Україні інформаційного суспільства; забезпечення відкритості та прозорості діяльності суб`єктів владних повноважень; створення інформаційних систем і мереж інформації, розвиток електронного урядування; постійне оновлення, збагачення та зберігання національних інформаційних ресурсів; забезпечення інформаційної безпеки України; сприяння міжнародній співпраці в інформаційній сфері та входженню України до світового інформаційного простору.

Згідно із ст. 4 цього ж Закону, суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень. Об`єктом інформаційних відносин є інформація.

Згідно із ст. 5 цього ж Закону, кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно із ст. 7 цього ж Закону, право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Забороняється вилучення і знищення друкованих видань, експонатів, інформаційних банків, документів з архівних, бібліотечних, музейних фондів, крім встановлених законом випадків або на підставі рішення суду.

Право на інформацію, створену в процесі діяльності фізичної чи юридичної особи, суб`єкта владних повноважень або за рахунок фізичної чи юридичної особи, Державного бюджету України, місцевого бюджету, охороняється в порядку, визначеному законом.

Згідно із ст. 13 цього ж Закону, інформація про стан довкілля (екологічна інформація) - відомості та/або дані про:

стан складових довкілля та його компоненти, включаючи генетично модифіковані організми, та взаємодію між цими складовими;

фактори, що впливають або можуть впливати на складові довкілля (речовини, енергія, шум і випромінювання, а також діяльність або заходи, включаючи адміністративні, угоди в галузі навколишнього природного середовища, політику, законодавство, плани і програми);

стан здоров`я та безпеки людей, умови життя людей, стан об`єктів культури і споруд тією мірою, якою на них впливає або може вплинути стан складових довкілля;

інші відомості та/або дані.

Правовий режим інформації про стан довкілля (екологічної інформації) визначається законами України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інформація про стан довкілля, крім інформації про місце розташування військових об`єктів, не може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 3 цього ж Закону, право на доступ до публічної інформації гарантується:

1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;

2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;

3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації;

4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством;

5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації;

6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Згідно ст. 4 цього Закону, доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах:

1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень;

2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом;

3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Згідно ст. 5 цього ж Закону, доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації:

в офіційних друкованих виданнях;

на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет;

на єдиному державному веб-порталі відкритих даних;

на інформаційних стендах;

будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно ст. 12 цього ж Закону, суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно ст. 13 цього ж Закону, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

2. До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють:

1) інформацією про стан довкілля;

2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;

3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;

4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

3. На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

4. Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Згідно ст. 14 цього ж Закону, розпорядники інформації зобов`язані:

1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами;

2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні;

3) вести облік запитів на інформацію;

4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо;

5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації;

6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно із ст. 15 цього ж Закону, розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати:

1) інформацію про організаційну структуру, місію, функції, повноваження, основні завдання, напрями діяльності та фінансові ресурси (структуру та обсяг бюджетних коштів, порядок та механізм їх витрачання тощо), а також інформацію, зазначену в частині п`ятій статті 6 цього Закону;

2) нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності;

3) перелік та умови отримання послуг, що надаються цими органами, форми і зразки документів, правила їх заповнення;

4) порядок складання, подання запиту на інформацію, оскарження рішень розпорядників інформації, дій чи бездіяльності;

5) інформацію про систему обліку, види інформації, яку зберігає розпорядник;

5-1) перелік наборів даних, що оприлюднюються у формі відкритих даних;

6) інформацію про механізми чи процедури, за допомогою яких громадськість може представляти свої інтереси або в інший спосіб впливати на реалізацію повноважень розпорядника інформації;

7) плани проведення та порядок денний своїх відкритих засідань;

8) розташування місць, де надаються необхідні запитувачам форми і бланки установи;

9) загальні правила роботи установи, правила внутрішнього трудового розпорядку;

10) звіти, в тому числі щодо задоволення запитів на інформацію;

11) інформацію про діяльність суб`єктів владних повноважень, а саме про:

їхні місцезнаходження, поштову адресу, номери засобів зв`язку, адреси офіційного веб-сайту та електронної пошти;

прізвище, ім`я та по батькові, службові номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти керівника органу та його заступників, а також керівників структурних та регіональних підрозділів, основні функції структурних та регіональних підрозділів, крім випадків, коли ці відомості належать до інформації з обмеженим доступом;

розклад роботи та графік прийому громадян;

вакансії, порядок та умови проходження конкурсу на заміщення вакантних посад;

перелік та умови надання послуг, форми і зразки документів, необхідних для надання послуг, правила їх оформлення;

перелік і службові номери засобів зв`язку підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління, та їх керівників, крім підприємств, установ та організацій, створених з метою конспірації, оперативно-розшукової або контррозвідувальної діяльності;

порядок складання, подання запиту на інформацію, оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, їх дій чи бездіяльності;

систему обліку, види інформації, якою володіє суб`єкт владних повноважень;

12) іншу інформацію про діяльність суб`єктів владних повноважень, порядок обов`язкового оприлюднення якої встановлений законом.

2. Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов`язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

3. Проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 10 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Вимоги цієї частини щодо строку оприлюднення не застосовуються до проектів рішень органів місцевого самоврядування, спрямованих на надання адміністративних послуг, якщо це призведе до порушення встановленого законом строку надання відповідної адміністративної послуги.

4. Невідкладному оприлюдненню підлягає будь-яка інформація про факти, що загрожують життю, здоров`ю та/або майну осіб, і про заходи, які застосовуються у зв`язку з цим.

Згідно із ст. 19 цього ж Закону, оформлення запитів на інформацію.

1. Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

2. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

3. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

4. Письмовий запит подається в довільній формі.

5. Запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

6. З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

7. У разі якщо з поважних причин (інвалідність, обмежені фізичні можливості тощо) особа не може подати письмовий запит, його має оформити відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації, обов`язково зазначивши в запиті своє ім`я, контактний телефон, та надати копію запиту особі, яка його подала.

Згідно із ст. 20 цього ж Закону, строк розгляду запитів на інформацію.

1. Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

2. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

3. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

4. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно ст. 22 цього ж Закону, відмова та відстрочка в задоволенні запиту на інформацію.

1. Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

2. Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

3. Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

4. У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:

1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;

2) дату відмови;

3) мотивовану підставу відмови;

4) порядок оскарження відмови;

5) підпис.

5. Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

6. Відстрочка в задоволенні запиту на інформацію допускається в разі, якщо запитувана інформація не може бути надана для ознайомлення в передбачені цим Законом строки у разі настання обставин непереборної сили. Рішення про відстрочку доводиться до відома запитувача у письмовій формі з роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

7. У рішенні про відстрочку в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:

1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;

2) дату надсилання або вручення повідомлення про відстрочку;

3) причини, у зв`язку з якими запит на інформацію не може бути задоволений у встановлений цим Законом строк;

4) строк, у який буде задоволено запит;

5) підпис.

Згідно із ст. 23 цього ж Закону, право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації.

1. Рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

2. Запитувач має право оскаржити:

1) відмову в задоволенні запиту на інформацію;

2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;

3) ненадання відповіді на запит на інформацію;

4) надання недостовірної або неповної інформації;

5) несвоєчасне надання інформації;

6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону;

7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

3. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Стаття 24. Відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

1. Відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень:

1) ненадання відповіді на запит;

2) ненадання інформації на запит;

3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію;

4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону;

5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації;

6) несвоєчасне надання інформації;

7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом;

8) нездійснення реєстрації документів;

9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

2. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

У контексті обставин цієї справи треба зазначити, що позивач, з огляду на наведене правове регулювання, має право звернутися до розпорядника публічної інформації із запитом, а також має право очікувати і отримати відповідь.

Також необхідно зазначити, що розпорядник публічної інформації може надати тільки ту інформацію, якою володіє (яка уже відображена/зафіксована на носіях інформації (паперових, цифрових, аналогових). Для надання відповіді на запит розпорядник не зобов`язаний створювати нову інформацію (як-от аналізувати, систематизувати наявні у нього факти, дані про будь-що чи будь-кого для того, щоб отримати потрібний запитувачу результат). Тому якщо відповідач не володіє запитуваною інформацією (саме в такій площині, як того просить позивач), він не зобов`язаний її створювати.

Беручи до уваги викладене, судом враховуються аргументи позовних вимог, оскільки позивач по суті запитував:

1.Прізвище службової особи яка вчинила порушення правил діловодства;

2. Інформацію про причини відсутності відповідних відомостей у журналі вихідних реєстраційних документів;

3. Інформацію, що означають проставлені олівцем цифри та зазначені прізвища працівників академії;

4. Інформацію про вжиті заходи.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів надання відповіді по суті зазначених питань, а відтак на думку суду допустив порушення вимог чинного законодавства у сфері інформаційних відносин.

З цих підстав позов в частині визнання протиправними дій відповідача підлягає задоволенню.

Відповідно підлягає задоволенню і вимога про зобов`язання відповідача надати запитувану інформацію згідно журналістського запиту № ВСП001/24/09/20 від 24.09.2020 року.

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно позовні вимоги позивача, підлягають задоволенню повністю.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп. 15.5. п. 15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка (79005, м. Львів, вул. Нижанківського, 5) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Львівської національної музичної академії ім. М.В. Лисенка щодо порушення вимог чинного законодавства у сфері інформаційних відносин, а саме не надання інформації на запит ВСП001/24/09/20 від 24.09.2020 року.

Зобов`язати Львівську національну музичну академію імені М.В. Лисенка надати запитувану інформацію згідно журналістського запиту ВСП001/24/09/20 від 24.09.2020 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) 1681,60 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп. 15.5. п. 15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 15.12.2020 року.

Суддя Гавдик З.В.