Справа № 640/6668/19
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 грудня 2020 року

Київ

справа №640/6668/19

адміністративне провадження №К/9901/32678/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної охорони України про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державної охорони України (далі - УДО України), в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ УДО України від 08 листопада 2018 року №696-ос/дск про звільнення його з посади директора Департаменту оперативного забезпечення охорони УДО України та зарахування у розпорядження начальника Управління державної охорони України; зобов`язати відповідача в особі начальника УДО України поновити полковника ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту оперативного забезпечення охорони УДО України з 08 листопада 2018 року; визнати протиправним та скасувати наказ УДО України від 09 січня 2019 року №13-ос/дск про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді пониження в посаді; стягнути з відповідача на його користь невиплачені суми грошового забезпечення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року, в позові відмовлено.

27 листопада 2020 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року. Заявник, посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позов.

Предметом спору є правомірність наказів про звільнення посадової особи УДО України з керівної посади та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді переведення на нижчу посаду.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник зазначив пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки суд апеляційної інстанції, вирішуючи спір, застосував норму права без урахування висновку Верховного Суду щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду у справах №№ 826/1337/17, 813/1021/17.

Перевіряючи доводи заявника щодо неврахування висновків Верховного Суду та аналізуючи зміст зазначеної представником ОСОБА_1 постанов суду касаційної інстанції, Верховним Судом встановлено, що обставини справи, встановлені судами у справах № 826/1337/17, 813/1021/17 не є подібними до спірних правовідносин. Так, у справі № № 826/1337/17 судами вирішувався спір щодо притягнення посадової особи УДО України до дисциплінарної відповідальності за інших, ніж установлено у цій справі, обставин і, задовольняючи позов, суди, з висновками яких погодився Верховний Суд, виходили з недоведеності відповідачем підстав для застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу. Водночас, у справі №813/1021/17 вирішено спір щодо правомірності оголошення військовослужбовцю догани і обставини, за яких цей позов задоволено, також не є подібними до спірних правовідносин. Крім того, у кожній із зазначених ОСОБА_1 прикладів справ, суди надали правову оцінку діям керівництва під час обрання ними виду дисциплінарного впливу, в залежності від обставин, встановлених у кожному конкретному випадку.

Натомість у цій справі, предметом спору є рішення керівника про застосування до позивача заходу дисциплінарного впливу шляхом переведення на нижчу посаду. Підставою прийняття такого рішення стали результати службового розслідування щодо підлеглих позивача, які маючи доступ до інформації з обмеженим грифом, зокрема, до баз інформації МВС України намагались отримати відомості щодо окремих осіб, у порушення вимог встановленого порядку, з метою подальшої передачі результатів перевірки за винагороду невідомим особам. Така ситуація виникла внаслідок формального підходу посадових осіб УДО України, у тому числі і полковника ОСОБА_1 , який на той час обіймав посаду директора, до індивідуально-виховної роботи з підлеглими і здійснення недостатнього контролю за дотриманням вимог нормативних актів щодо поводження з інформацією та інформаційними масивами, засобами електронно-обчислювальної техніки та її комплектуючими. Тому висновки Верховного Суду у справах №№ 826/1337/17, 813/1021/17, за установлених у цій справі обставин, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, касаційна скарга не містить зазначення норми права, яку суд апеляційної інстанції застосував без урахування висновку викладеного у постанові Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а інші аргументи ОСОБА_1 зводяться до переоцінки доказів у справі та неповного з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, ОСОБА_1 не викладено передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної охорони України про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Кашпур