Справа № 160/12423/20
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І.В.
при секретарі Главчеві В.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі представників сторін у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент патрульної поліції управління патрульної поліції в Дніпропетровській області полк патрульної поліції в місті Кривий Ріг про визнання дій протиправними та скасування постанов,
06.10.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), у якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Івашиної Д.В. з відкриття 04 вересня 2020 року виконавчого провадження №62944615 та скасувати постанову державного виконавця Івашиної Д.В. від 04 вересня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №62944615, постанову державного виконавця Івашиної Д.В. від 04.09.2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 17 грн. 35 коп. та постанову державного виконавця Івашиної Д.В. від 04.09.2020 про стягнення виконавчого збору у сумі 10 грн. 20 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.09.2020 позивачем отримано рекомендований лист з повідомленням про вручення, у якому були 3 постанови державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Івашиної Д.В. від 04.09.2020 про відкриття ВП №62944615, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 173,35 грн та про стягнення виконавчого збору в сумі 10,20 грн, з яких йому стало відомо, що вони прийняті на підставі постанови УПП в Дніпропетровській області серії ЕАК №1924003 від 31.12.2019 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 102 гривні за невідоме йому адміністративне чи інше правопорушення. Позивач вказує, що 31.12.2019 не вчиняв жодних правопорушень. Позивач вважає, що державний виконавець не мала права відкривати виконавче провадження з виконання зазначеної постанови, оскільки сплило більше ніж 8 місяців з моменту ухвалення постанови від 31.12.2019 і повинна була повернути виконавчий документ стягувачу, з огляду на що позивач вважає дії державного виконавця протиправними, а постанови від 04.09.2020 незаконними.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали суду.
27.10.2020 року до суду від позивача надійшли витребувані докази поважності пропущеного строку на звернення.
09.11.2020 року до суду засобами електронного зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги не визнав. В обґрунтування обраної правової позиції відповідачем зазначено, що 23.03.2020 на адресу відділу від Управління патрульної поліції надійшла на виконання постанова по справі ЕАК №1924003 від 31.12.2019 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 102,00 грн за порушеня правил дорожнього руху. 04.09.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаної постанови. Постанову про відкриття виконавчого провадження направлено на адресу боржника за адресою вказаною у виконавчому документі. Оскільки за вказаною постановою утримання було проведено у повному обсязі, 26.10.2020 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням та направлено оригінал виконавчого документа на адресу стягувача, про що в копії повідомлено сторона. За час перербування виконавчого документу на виконанні до відділу не надходило жодних звернень.
09.11.2020 року до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
09.11.2020 року в судове засідання учасники справи не прибули, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 до участі в справі залучено Департамент патрульної поліції управління патрульної поліції в Дніпропетровській області полк патрульної поліції в місті Кривий Ріг як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору; відкладено судове засідання на 13.11.2020 о 15:00 год.; витребувано від третьої особи для залучення до матеріалів справи належним чином засвідчені копії: доказів направлення/надання на виконання постанови №ЕАК №1924003 від 31.12.2019 року; витребувати від відповідача для залучення до матеріалів справи належним чином засвідчені копії: доказів отримання на виконання постанови №ЕАК №1924003 від 31.12.2019 року щодо ОСОБА_1
13.11.2020 від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій позивач просив суд задовольнити позов в повному обсязі.
13.11.2020 в судове засідання сторони та третя особа не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог КАС України. Докази на виконання ухвали суду від від 09.11.2020 від відповідача та третьої особи не надходили.
Частиною 2 статті 268 КАС України встановлено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
За припичами частини 9 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
Враховуючи вищевикладені обставини та на підставі вищевказаних норм, суд ухвалив розглянути справу по суті за відсутності учасників справи та за наявними в ній доказами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
31.12.2019 капралом поліції бат.2 рота 2 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Макаруком Г.А. винесо постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1924003, якою до ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127-І КУпАП (пішохід здійснив різкий вихід на проїзжу частину та перехід проїзної частини поза пішохідним переходом за адресою: АДРЕСА_1 ), застосовано штраф у розмірі 51 грн. У графі 7 Постанови також вказано, що на підставі ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягується з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 102 грн.
Як зазначено відповідачем у відзиві на позов, 23.03.2020 на адресу Покровського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного управління територіального управління юстиції в Дніпропетровській області від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області надійшла на виконання вищевказана постанова серії ЕАК №1924003 від 31.12.2019.
До матеріалів справи відповідачем надано копію супровідного листа Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області від 23.03.2020 №2025ам/41/19/1/02-2020, відповідно до якого начальникові Покровського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного управління територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Тіщенко Є. направлені для примусового стягнення згідно ст.ст 307, 308 КУпАП постанови про адміністративні правопорушення відносно громадян, зокрема, ОСОБА_1 , (п.35 вказаного супровідного листа).
Суд зазначає, що вказаний супровідний лист не містить жодних відміток чи інформації про дату направлення третьою особою вказаних матеріалів на адресу відповідача та про дату їх вручення/отримання Покровським відділом державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного управління територіального управління юстиції в Дніпропетровській області. Інших доказів на підтвердження дати направлення Полком патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області зазначених матеріалів на адресу відповідача та/або доказів на підтвердження дати отримання постанови серії ЕАК №1924003 від 31.12.2019 відповідачем в ході судового розгляду до суду надано не було.
04.09.2020 державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Івашиною Д.В. на підставі постанови Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області серії ЕАК №1924003 від 31.12.2019 щодо ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження №62944615 про стягнення штрафу у розмірі 102 грн. Крім того, відповідачем 04.09.2020 у ВП №62944615 було прийнято постанови про розмір мінімальний витрат виконавчого провадження в сумі 173,35 грн та про стягнення виконавчого збору в сумі 10,20 грн.
Вважаючи неправомірними дії відповідача з відкриття виконавчого провадження та не погоджуючись з винесеними постановами, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон України «Про виконавче провадження» або Закон №1404-VIII; тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
За положеннями статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон України «Про виконавче провадження» або Закон №1404-VIII; тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
За приписами пункту 6 чвстини 1 статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Згідно з статтею 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
Статтею 4 Закону №1404-VIII визначені вимоги до виконавчого документа:
- назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
- дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
- повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
- ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
- резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
- дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
- строк пред`явлення рішення до виконання.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання.
Стосовно посилань позивача на пропуск стягувачем встановленого законодавством строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з приписами частини 1 статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині 1 цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (ч. 2 ст. 12 Закону №1404-VIII ).
Частиною 1 статті 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП) встановлено, що постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу (стаття 299 КУпАП).

Згідно зі статтями 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штраф.

Поряд з цим, абзацом 1 статті 303 КУпАП визначено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

За змістом ст. 303 КУпАП можна дійти висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення може бути звернена до виконання лише протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі пропуску цього строку постанова про накладення адмінстягнення не підлягає виконанню.

Суд зазначає, що оскільки постанова серії ЕАК №1924003 прийнята УПП в Дніпропетровській області 31.12.2019, то могла бути зверення до виконання до 31.03.2020.

При цьому, частиною 5 статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Суд зазначає, що виконавче провадження з примусового виконання постанови УПП в Дніпропетровській області серії ЕАК №1924003 від 31.12.2019 було відкрито державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Івашиною Д.В. лише 04.09.2020, тобто більше ніж через 8 місяців після дати винесення вказаної постанови.

При цьому, в порушення обов`язку доказування, передбаченого ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем під час судового розгляду в обґрунтування прийнятих рішень не було доведено жодної з таких обставин: чи було подано стягувачем виконавчий документ до виконання у передбачений законом строк пред`явлення рішення до виконання; чи державним виконавчем було відкрито виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа.

Водночас, відповідно до частиною 1 статті 28 Закону №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Під час судового розгляду судом встановлено, що постанови про відкриття виконавчого провадження №62944615, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору прийняті державним виконавцем 04 вересня 2020 року, тоді як направлені на адресу боржника лише 15.09.2020, тобто з порушенням строку, встановленого частиною 1 статті 28 Закону №1404-VIII.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанови державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Івашиною Д.В. від 04.09.2020 року про відкриття виконавчого провадження №62944615, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору прийняті з порушенням вимог вищенаведених норм чинного законодавства, у зв`язку з чим у суду наявні підстави для визнання їх протиприваними та скасування.

З огляду на задоволення судом вимоги про визнання протиправною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №62944615, винесеної державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Івашиною Д.В., підлягають задоволенню й похідні вимоги про визнання протиправними і скасування постанов, а саме: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору, прийнятих в межах виконавчого провадження №62944615, які також зачіпають й порушуються права та інтереси позивача.

При цьому, вирішуючи питання щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Івашиної Д.В. з відкриття 04 вересня 2020 року виконавчого провадження №62944615, суд звертає увагу, що обовязковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.05.2020 по справі №806/2421/16 (провадження № 11-675апп19).

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є саме оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження №62944615 від 04.09.2020 року, яким і скористався позивач в адміністративному позові.

Враховуючи вищезазначене, у суду відсутні підстави для задоволенні позову у цій частині.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Таким чином, судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплачений позивачем при поданні адміністративного позову до суду відповідно до квитанції від 02.10.2020 року №0.0..1, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 630,60 грн.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 268, 287, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (місцезнаходження: 50096, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, буд. 37в; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент патрульної поліції управління патрульної поліції в Дніпропетровській області полк патрульної поліції в місті Кривий Ріг (місцезнаходження: 50069, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, буд. 11; код ЄДРПОУ невідомий) про визнання дій протиправними та скасування постанов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Івашиної Д.В. від 04 вересня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №62944615, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 173,35 грн та про стягнення виконавчого збору у сумі 10,20 грн.

Стягнути з Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 630,60 грн (шістсот тридцять гривень шістдесят копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною шостою статті 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя І.В. Юхно