Справа № 200/6865/20-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року справа №200/6865/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Ястребової Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року в справі №200/6865/20-а (головуючий І інстанції Аляб`єв І.Г., повний текст рішення складено та підписано 12 жовтня 2020 року в м. Слов`янськ) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області про визнання протиправним рішення про перерахунок соціальної допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області про визнання неправомірним рішення про перерахунок соціальної допомоги з 01.07.2020 року; зобов`язання сплатити недоплачену соціальну допомогу у липні 2020 року у розмірі 1939,81 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги позивачка посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивачка вважає, що статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. За таких обставин, відповідач не мав право зменшувати раніше призначений йому розмір допомоги.

На адресу суду апеляційної інстанції позивачкою надіслано заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що на утриманні позивачки перебуває 3 дитини: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Відповідно до довідок позивачка та її діти мають статус внутрішньо переміщеної особи.

01.04.2020 року позивачка звернулася до відповідача за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Рішенням від 03.04.2020 року позивачці призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям на період з 01.04.2020 року по 30.09.2020 року, саме за період з 01.04.2020 року по 30.06.2020 року у розмірі 3561,24 грн., за період з 01.07.2020 року по 30.09.2020 року у розмірі 6817,53 грн.

Відповідно до розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення державної соціальної допомоги від 03.04.2020 року сукупний дохід сім`ї на 6 місяців, що передують місяцю звернення за допомогою складає 24690,15 грн., середньомісячний дохід сім`ї складає 4115,03 грн.

06.07.2020 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про надання роз`яснення стосовно зменшення розміру соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї.

Листом від 08.07.2020 року №08 вх.Р-261-5.1-6.2 роз`яснено позивачці, що 02.07.2020 року внесено зміни до Закону України « Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», згідно яких розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом. Відповідно до вищезазначених змін 24.06.2020 року відповідачем згідно листа Донецького обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат №11-34/2983/0/3-20 від 23.06.2020 року було проведено перерахунок раніше призначеної державної соціальної допомоги позивачки з 01.07.2020 року виходячи з: прожиткового мінімуму 8992,72грн.; для позивачки 549,25 грн. на одну особу (2197,00грн.*25%); для дитини віком до 6 років 2416,70 грн.(1859,00грн.*130%); для дитини віком від 6 до 18 років 3013,40 грн.( на кожну дитину (2318,00грн.*130%). Сукупний дохід сім`ї за період з 01.10.2019 року по 31.03.2020 року 24690,15 грн, в тому числі: допомога при народженні дитини 5160,00грн.; допомога на дітей одинокої матері 1864,45 грн.; допомога на дітей, які виховуються в багатодітних сім`ях 10200,00грн.; грошовий еквівалент пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг 7465,70грн. Середньомісячний дохід сім`ї складає 4115,03 грн. (24690,15грн.:6 місяців). Державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям перерахована з 01.07.2020 року по 30.09.2020 року у розмірі 4877,72 грн. щомісячно (8992,72 грн. - 411503грн. = 4877,72 грн.)

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 5 Закону України « Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» N1768-III (далі Закон N 1768-III в редакції, чинної до 01.07.2020 року) було встановлено, що розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї.

До стабілізації економічного становища в Україні розмір державної соціальної допомоги визначається з урахуванням рівня забезпечення прожиткового мінімуму.

Рівень забезпечення прожиткового мінімуму встановлюється виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету України і затверджується одночасно з прийняттям закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Для кожної дитини (крім дитини з інвалідністю), яка входить до складу малозабезпеченої сім`ї, рівень забезпечення прожиткового мінімуму збільшується на 10 відсотків, а для кожної дитини з інвалідністю, яка входить до складу малозабезпеченої сім`ї, для кожної дитини, яка утримується матір`ю (батьком, усиновителем), що не перебуває у шлюбі, і запис про батька (матір) цієї дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться в установленому порядку за вказівкою матері (батька), для кожної дитини, в якої один або обоє батьків є особами з інвалідністю I або II групи, - на 20 відсотків.

Розмір державної соціальної допомоги збільшується на кожну дитину віком до 13 років на 250 гривень, на кожну дитину віком від 13 до 18 років - на 500 гривень.

Максимальний розмір державної соціальної допомоги з урахуванням збільшення її розміру на кожну дитину, яка входить до складу малозабезпеченої сім`ї, не може перевищувати прожитковий мінімум для сім`ї.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціальних гарантій для окремих категорій осіб» від 2 червня 2020 року N 646-IX (який набрав чинності з 1 липня 2020 року) стаття 5 Закону N 1768-III викладена в новій редакції, згідно якої розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом.

До стабілізації економічного становища в Україні розмір державної соціальної допомоги визначається з урахуванням рівня забезпечення прожиткового мінімуму.

Рівень забезпечення прожиткового мінімуму встановлюється виходячи з можливостей Державного бюджету України і затверджується одночасно з прийняттям закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Для громадян, які одержали статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, прожитковий мінімум збільшується на 20 відсотків.

Максимальний розмір державної соціальної допомоги не може перевищувати прожитковий мінімум для сім`ї, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень;

Відповідно до статті 9 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році рівень забезпечення прожиткового мінімуму для призначення допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» у відсотковому співвідношенні до прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення становить: для працездатних осіб - 25 відсотків; для дітей: з 1 січня 2020 року - 85 відсотків, з 1 липня - 130 відсотків; для осіб, які втратили працездатність, та осіб з інвалідністю - 100 відсотків відповідного прожиткового мінімуму.

Розмір державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у 2020 році не може бути більше ніж 85 відсотків від рівня забезпечення прожиткового мінімуму для сім`ї.

За приписами статті 8 Закону N 1768-III перерахунок розміру державної соціальної допомоги здійснюється, зокрема, у разі затвердження нового рівня забезпечення прожиткового мінімуму розмір призначеної допомоги перераховується без звернення уповноваженого представника сім`ї.

Відповідно до статті 11 Закону N 1768-III покриття витрат на виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За рахунок місцевих бюджетів та спеціально створених регіональних фондів соціальної допомоги органи місцевого самоврядування можуть проводити доплати до встановлених відповідно до цього Закону розмірів державної соціальної допомоги виходячи із затвердженого регіонального прожиткового мінімуму.

Як встановлено судом та не оспорюється позивачкою перерахунок соціальної допомоги був здійснений відповідачем у відповідності до наведених вище норм.

Однак, позивачка вважає, що у відповідності до вимог статті 22 Конституції України відповідач не мав право зменшувати раніше призначений розмір допомоги.

Наведений висновок позивача колегія суддів вважає помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005 зазначено, що згідно зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

У Рішенні № 1-42/2011 від 26.12.2011р. Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, гарантоване ст. 48 Конституції України.

На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників Конституційний Суд України вказав і у Рішенні від 19.06.2001р. № 9-рп/2001, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Крім того, у Рішенні від 08.10.2008р. № 20-рп/2008 Конституційний Суд України вказав, що види і розміри соціальних послуг та виплат потерпілим… встановлюються державою з урахуванням її фінансових можливостей. Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, врахував також положення актів міжнародного права.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій ст. 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст. 21 Конституції України. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Колегія суддів також зазначає, що Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціальних гарантій для окремих категорій осіб» від 2 червня 2020 року N 646-IX у встановленому законом порядку не було визнано неконституційним.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року в справі №200/6865/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року в справі №200/6865/20-а - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 16 грудня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 16 грудня 2020 року підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

Л.В. Ястребова