Справа № 160/11256/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
11 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення «Про розгляд заяви щодо затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_1 АДРЕСА_1 » № 4574-44/VII від 12.09.2019 р.;
- зобов`язати затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення для розміщення та експлуатації будівель та споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства за адресою: АДРЕСА_1 .
19.12.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Вказав, що заявлені позивачем позовні вимоги в судовому порядку є неналежним способом захисту порушеного права. На думку відповідача, задоволення заявлених позовних вимог порушить передбачене статтями 20, 186, 1861 Земельного кодексу України та статтею 50 Закону України «Про землеустрій» право органу місцевого самоврядування вирішувати питання щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства України до компетенції судів віднесено розгляд вимог виключно про спонукання розглянути подане зацікавленою особою клопотання без визначення змісту самого рішення, як наслідок, зобов`язавши Новоолександрівську сільську раду Дніпровського району Дніпропетровської області змінити цільове призначення земельної ділянки, чи змінивши його самостійно, суд вийде за межі своїх повноважень та перебере на себе функції органу місцевого самоврядування.
16.01.2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, а також зазначено, що відповідач не навів жодних заперечень, які б стосувались наведених позивачем обставин протиправності спірного рішення. При цьому, позивач зауважив, що відповідач підтвердив у відзиві на позовну заяву, що відмовив позивачу з підстав, які не передбачені законом, а саме: у зв`язку з не набранням більшості голосів депутатів від загального складу ради. Також, позивач зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Рішенням Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області «Про розгляд заяви щодо затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_1 АДРЕСА_1 » № 4574-44/VІІ від 12 вересня 2019 року позивачеві було відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з «для ведення особистого селянського господарства» на «для розміщення і експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства» у зв`язку з ненабранням більшості голосів депутатів від загального складу ради за результатами відкритого поіменного голосування.

Вважаючи рішення № 4574-44/VII від 12.09.2019 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення, дій чи бездіяльності відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. (ч.1 ст. 20 ЗК України)

Згідно з п.34 ч.1 ст.26, п.2 ст.77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення. (ч.3 ст. 20 ЗК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч. 5 ст. ст. 186-1 ЗК України, органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Згідно ч. 6 ст. 186-1 ЗК України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивач отримав проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства адресою: АДРЕСА_1 Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, який погоджений в установленому порядку.

Такий погоджений проект землеустрою було подано відповідачу для затвердження та з даного питання на сесії Новоолександрівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області було прийнято рішення «Про розгляд заяви щодо затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_1 АДРЕСА_1 » № 4574-44/VII від 12.09.2019 р., яким відмовлено в затверджені проекту землеустрою в зв`язку з не набранням більшості голосів депутатів від загального скаладу ради за результатами поіменного голосування.

Проте, суд вважає, що рішення органу місцевого самоврядування не може бути прийнятим шляхом утримання від голосування більшістю депутатів відповідної ради.

Окрім того, суд зауважує, що рішення № 4574-44/VII від 12.09.2019 р. не містить обов`язкового посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері, як це передбачено ч. 5 ст. 1861 ЗК України.

За вказаних обставин та правових норм, суд дійшов висновку про те, що відповідачем рішення № 4574-44/VII від 12.09.2019 року винесене необгрунтовано, не добросовісно, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, відтак, позовні вимоги позивача у частині скасування відповідного рішення підлягають задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд зазначає, що позивач, заявляючи позовну вимогу щодо зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення для розміщення та експлуатації будівель та споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства за адресою: АДРЕСА_1, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження компетентного органу. На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Такого правового висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 23 травня 2018 року у справі №825/602/17, яка в силу ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що задоволення вказаної позовної вимоги фактично порушить закріплені законом виключні повноваження відповідача та фактично призведе до вчинення дій поза встановленою чинним законодавством процедурою, при цьому, суд вважає за необхідне забезпечити захист порушених прав позивача шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.07.2019 року (вх.№ 13-372-13-2019) щодо затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 (кадастровий номер :05:005:0194).

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому чим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі статті 139 КАС України, враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 4574-44/VII від 12.09.2019 року «Про розгляд заяви щодо затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ».

Зобов`язати Новоолександрівську сільську раду Дніпровського району Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою від 31.07.2019 року, з урахуванням висновків суду, наведених у даному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним вимогам в сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник