Справа № 260/2725/20
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2020-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2020 року м. Ужгород№ 260/2725/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача: представник Митровка Я.В.,

відповідача: представник Петрова О.М .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Ш" № від 28.07.2020, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 94243,50 грн.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що контролюючим органом прийнято рішення про накладення на підприємство штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати податку на додану вартість за самостійно поданими податковими деклараціями поза межами встановленого ст. 102 Податкового кодексу України строку, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню.

В засіданні суду 11 грудня 2020 року представник позивача заявлені вимоги підтримав з мотивів, наведених в позовній заяві, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, аргументуючи обставинами, наведеними у поданому до суду відзиві на позов б/н від 04.09.2020. Так, зокрема, зазначає, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 №807/764/16 позов Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області до Державного підприємства "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" про стягнення податкового боргу задоволено повністю та стягнуто з останнього податковий борг в сумі 788807,53 грн., що виник внаслідок несплати самостійно задекларованих податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період 2015 2016 роки. Вказане судове рішення набрало законної сили, а виконавчий лист по справі направлено до органів державної виконавчої служби для примусового виконання. За результатами проведеної контролюючим органом перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість встановлено порушення строків сплати такого за зазначений у рішенні суду №807/764/16 період, з огляду на що до позивача застосовано штрафні санкції. Вважає, що в даному випадку строки, передбачені нормами ст. 102 Податкового кодексу України, не підлягають застосуванню, а строки стягнення встановлюються до повного погашення боргу або визнання його безнадійним, оскільки платіж стягувався за рішенням суду.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що посадовою особою Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі ГУ ДПС у Закарпатській області) проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати Державним підприємством "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (далі ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою") податку на додану вартість за вересень грудень 2015 року та січень грудень 2016 року, за результатами якої складено акт №1821/04-01/701/00698897 від 06.07.2020 (арк. спр. 9 11).

Згідно з висновками акту перевірки дані такої свідчать про порушення граничних строків сплати податку на додану вартість згідно податкових декларацій за вересень грудень 2015 року та січень грудень 2016 року.

За результатами проведеної камеральної перевірки у зв`язку з виявленими порушеннями ГУ ДПС у Закарпатській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28.07.2020, яким за порушення встановленого строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 47217,23 грн., визначеного п. 57.1 ст. 57 глави 4 розділу ІІ та п. 203.2 ст. 203 розділу V Податкового кодексу України та на підставі ст. 126 Податкового кодексу України, застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 94243,45 грн. (арк. спр. 12 14).

Вважаючи прийняте ГУ ДПС у Закарпатській області податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Вказане кореспондується з положенням пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №755-VI, із змінами і доповненнями (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України).

Згідно зі ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Спірні правовідносини виникли з приводу застосування до платника податків штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з податку на додану вартість за самостійно поданими податковими деклараціями.

Так, згідно п. 203.1 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п. 203.2 ст. 203 ПК України, сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Нормами п. 56.11 ст. 56 ПК України передбачено, що не підлягає оскарженню податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

З матеріалів справи вбачається, що податкові зобов`язання з податку на додану вартість за податковими деклараціями за вересень грудень 2015 року та січень грудень 2016 року сплачено ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" з порушенням встановлених ст. 203 ПК України строків. Дана обставина підтверджується відомостями інтегрованої картки платника податків та не заперечується позивачем.

Відповідальність платників податків за порушення правил сплати податків регулюється положеннями ст. 126 ПК України.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, норми податкового законодавства передбачають відповідальність платників податків за несвоєчасне виконання податкового обов`язку.

Обґрунтовуючи протиправність оскарженого податкового повідомлення-рішення, позивач вказує на пропуск контролюючим органом встановленого ст. 102 ПК України 1095-денного строку для застосування штрафних санкцій.

Так, зокрема, п. 102.1 ст. 102 ПК України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, нормами податкового законодавства обмежено право контролюючого органу на самостійне визначення суми грошових зобов`язань платників податків 1095-денним терміном, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Тому для правильного вирішення даного адміністративного спору суду необхідно з`ясувати правову природу штрафних санкцій, передбачених ст. 126 ПК України, в контексті можливості застосування до таких строків, визначених ст. 102 ПК України.

Так, штрафна санкція (фінансова санкція, штраф), в розумінні пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК України, є платою у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Грошовим зобов`язанням платника податків, в свою чергу, є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Отже, з наведеного вбачається, що штрафні санкції є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням платника податків.

Більше того, нормами п. 114.1 ст. 114 ПК України прямо передбачено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

З огляду на що суд вважає, що на можливість нарахування штрафних санкцій за порушення вимог податкового законодавства також розповсюджуються строки, встановлені ст. 102 ПК України, які повинні обчислюватися з наступного дня за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

До такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 29 січня 2019 року у справі №820/495/18, від 02 жовтня 2018 року у справі №820/3543/17, від 05 червня 2018 року у справі №824/760/17-а, від 10 травня 2018 року у справі №820/3544/17.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, відповідно до положень п. 203.1 ст. 203 ПК України граничним строком подання податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2015 року є 20 жовтня 2015 року, за жовтень 2015 року 20 листопада 2015 року, за листопад 2015 року 20 грудня 2015 року, за грудень 2015 року 20 січня 2016 року, за січень 2016 року 20 лютого 2016 року, за лютий 2016 року 20 березня 2016 року, за березень 2016 року 20 квітня 2016 року, за квітень 2016 року 20 травня 2016 року, за травень 2016 року 20 червня 2016 року, за червень 2016 року 20 липня 2016 року, за липень 2016 року 20 серпня 2016 року, за серпень 2016 року 20 вересня 2016 року, за вересень 2016 року 20 жовтня 2016 року, за жовтень 2016 року 20 листопада 2016 року, за листопад 2016 року 20 грудня 2016 року, за грудень 2016 року 20 січня 2017 року.

Штрафні санкції за порушення вищезазначених граничних строків сплати застосовані контролюючим органом на підставі податкового повідомлення-рішенням від 28 липня 2020 року.

Тому, враховуючи дату прийняття відповідачем оскарженого податкового повідомлення-рішення (28.07.2020) та дати граничних строків подання податкових декларацій з податку на додану вартість, суд вважає, що штрафні санкції за порушення граничних строків сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість за вересень грудень 2015 року та січень грудень 2016 року контролюючим органом нараховані поза межами строку, передбаченого ст. 102 ПК України,

При цьому суд відхиляє твердження представника відповідача в обґрунтування неможливості застосування до спірних правовідносин строків, передбачених п. 102.1 ст. 102 ПК України, з огляду на те, що платежі стягувалися з позивача за рішенням суду. Суд зазначає, що першопричиною виникнення в ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" грошового зобов`язання з податку на додану вартість за спірний період є саме подання таким податкових декларацій. Рішення суду у справі №807/764/16, на яке посилається представник відповідача, стосується стягнення з позивача податкового боргу, що виник у зв`язку з несплатою у строки, визначені ст. 203 ПК України, узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість за вказаними податковими деклараціями, тобто носить похідний характер.

Суд не заперечує, що встановлений як нормами Конституції України, такі і податкового законодавства обов`язок кожної особи сплачувати податки і збори є першочерговим і безумовним, а за невиконання такого платники податків притягаються до відповідальності. Проте реалізуючи передбачене податковим законодавством повноваження щодо застосування штрафних санкцій, контролюючий орган повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та не може притягнути особу до відповідальності після закінчення встановлених строків.

У зв`язку з вищенаведеним суд вважає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, беручи до уваги законодавчі норми, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає за необхідне позовні вимоги ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (місцезнаходження: вул. Яроцька, буд. 5а, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Ш" № від 28.07.2020.

3. Стягнути із Головного управління ДПС у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) на користь Державного підприємства "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (місцезнаходження: вул. Яроцька, буд. 5а, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) за рахунок бюджетних асигнувань 2102 гривні 00 коп. (Дві тисячі сто дві гривні 00 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено 16 грудня 2020 року.

СуддяР.О. Ващилін