Справа № 804/8256/17
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 804/8256/17

адміністративне провадження № К/9901/66578/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Желєзного І.В.,

суддів: Тацій Л.В., Чиркіна С.М.

розглянув у письмовому провадженні

касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «Елтехкомп»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Кучми К.С. від 22.02.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Малиш Н.І., суддів: Баранник Н.П., Щербак А.А. від 20.09.2018

у справі № 804/8256/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «Елтехкомп»

до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області

про скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «Елтехкомп» (далі також - позивач, ТзОВ НВП «Елтехкомп») звернулося до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі також - відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу від 08.11.2017 № 276/4.1-3/813 та № 276/4.1-3/814.

2. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2018, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

3. У листопаді 2018 року від позивача до Верховного Суду надійшла касаційна скарга на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018, в якій просить їх скасувати та надіслати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

4. Ухвалою Верховного Суду від 21.01.2019 відкрито касаційне провадження у справі.

5. 18.02.2019 від відповідача до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

6. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2019 справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Желєзного І.В., суддів: Тацій Л.В., Чиркіна С.М.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем на підставі наказу від 21.09.2017 № 160-1 та направлення на перевірку від 28.09.2017 № 224 проведено невиїзне інспектування з питань оформлення трудових відносин, нарахування та виплати заробітної плати за період 2017 року ТзОВ НВП «Елтехкомп», за результатами якого складено акт №276/4.1-3 від 11.10.2017.

8. Згідно з актом перевірки встановлені порушення, зокрема, пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», статті 95 Кодексу законів про працю України (далі також - КЗпП України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), статті 33 Закону України «Про оплату праці», а саме: 54 працівникам підприємства не нарахована індексація грошових доходів, починаючи з червня 2017 року; частини четвертої статті 115 КЗпП України, статті 21 Закону України № 504/96-ВР, а саме: на підприємстві мали місце випадки порушення строків виплати заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки; частини першої статті 83 КЗпП України, а саме: на підприємстві мали місце випадки невиплати звільненим працівникам грошової компенсації за всі невикористані ними дні щорічної відпустки; частини першої статті 47, частини першої статті 116, частини першої статті 117 КЗпП України, а саме: на підприємстві встановлено випадки порушення строків проведення кінцевих розрахунків при звільненні працівників.

9. За результатами перевірки прийнято Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №276/4.1-3-211 від 17.10.2017.

10. За встановлені в акті перевірки порушення вимог законодавства про працю, а саме: частин першої - четвертої статті 115, частини першої статті 116 , частини першої статті 117 КЗпП України та частин першої, третьої статті 24 Закону України «Про оплату праці», статті 21 Закону України «Про відпустки» прийнято постанову № 276/4.1-3/813 від 08.11.2017 про накладення на ТзОВ НВП «Елтехкомп» штрафу у розмірі 3200,00 грн.

11. За встановлені в акті перевірки порушення вимог законодавства про працю, а саме: частини першої статті 83, статті 95 КЗпП України, статті 33 Закону України «Про оплату праці», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», прийнято постанову № 276/4.1-3/814 від 08.11.2017 про накладення на ТОВ НВП «Елтехкомп» штрафу у розмірі 1 760 000,00 грн.

12. Не погоджуючись із вказаними постановами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

13. Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що оскаржувані постанови відповідача прийняті ним без урахування всіх наявних первинних документів та реальних обставин. ТзОВ НВП «Елтехкомп» були надані для проведення перевірки всі наявні документи, ведення яких передбачено законодавством про працю. Однак при проведенні перевірки (невиїзного інспектування) перевіряючим застосовано вибірковий підхід до наданих ними документів. У зв`язку з чим були спотворені фактичні обставини та висновки щодо нібито порушення підприємством законодавства.

14. Відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області під час проведення невиїзного інспектування діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 08.11.2017 № 276/4.1-3/813 та №276/4.1-3/814 є законними та обґрунтованими, а тому відсутні підстави для їх скасування.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що оскільки відповідачем були виявлені саме порушення щодо несвоєчасної та не у повному обсязі виплати заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій позивачем, відповідач правомірно, незважаючи на виконання припису позивачем, вжив заходи щодо притягнення позивача до відповідальності.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ НА НЕЇ

16. Позивач у касаційній скарзі не погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що суди під час їх постановлення не врахували, що в оскаржуваній постанові відповідача від 08.11.2017 №276/4.1-3/813 неправильно застосовано абзац 8 частини другої статті 265 КЗпП України, оскільки порушення, викладені у ній, підпадають під санкцію абзацу 3 частини другої цієї ж статті. Законодавець встановлює, що відповідальність настає лише в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати та інших виплат працівникам більш ніж на один місяць, чого у даному випадку немає. Відповідачем не враховано, що позивач виконав вимоги припису та видав наказ про забезпечення виплати заробітної плати два рази на місяць. Щодо порушення строків виплати заробітної плати за час щорічної відпустки та затримки розрахунку при звільненні зазначив, що працівники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до надання їм відпустки подали заяви про здійснення виплат за час щорічної відпустки не за три дні до її початку, а пізніше. Позивач щодо звільнених працівників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 строків розрахунку при звільненні більш, ніж на місяць, не пропустив. Щодо порушень, викладених у постанові від 08.11.2017 №276/4.1-3/814 відносно індексації, позивач зазначив, що ним з 01.01.2017 підвищено оклади на всіх посадах ТзОВ НПВ «Елтехкомп» з 1600,00 грн до 3200,00 грн, тобто у спірному періоді сума підвищення повністю покрила суму необхідної індексації заробітної плати, а тому притягнення позивача до відповідальності за нездійснення індексації є помилковим. Щодо невиплати звільненим працівникам, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 грошової компенсації за всі невикористані ними дні щорічної відпустки зазначив, що відповідні дні щорічної відпустки були надані зазначеним особам.

17. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу зазначає про необґрунтованість такої та відсутність підстав для її задоволення, посилаючись на те, що рішення судів попередніх інстанцій є законними і обґрунтованими, ухваленими з додержанням норм матеріального і процесуального права із з`ясуванням всіх обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.

19. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

21. Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, (далі також - Положення № 96, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

22. Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

23. Згідно з приписами пункту 1 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України №340 від 27.03.2015 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України за №438/26883, (далі також - Положення №340), Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

24. Відповідно до підпункту 5 пункту 4 Положення №340 Управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

25. Як встановлено судами попередніх інстанцій, постановою відповідача №276/4.1-3/813 від 08.11.2017 на позивача накладено штраф у розмірі 3 200,00 грн за порушення вимог законодавства про працю, а саме: частин першої -четвертої статті 115, частини першої статті 116, частини першої статті 117 КЗпП України та частин першої, третьої статті 24 Закону України «Про оплату праці», статті 21 Закону України «Про відпустки».

26. Зокрема, перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 на підставі наказу від 12.05.2017 за № 150517-в надана чергова відпустка на 12 календарних днів з 15.05.2017 по 05.06.2017. Заробітна плата за час відпустки виплачена 31.05.2017 (відомість на виплату грошей № 5 від 31.05.2017); ОСОБА_2 на підставі наказу від 09.06.2017 за №090617-в надана чергова відпустка на 6 календарних днів з 12.06.2017 по 17.06.2017. Заробітна плата за час відпустки виплачена 30.06.2017 (відомість на виплату грошей № 6 від 30.06.2017).

27. На підтвердження зазначеного наявні відомості на виплату грошей №№ 1-4, 6-9 за період січень-квітень 2017 року, червень-вересень 2017 року та січень-вересень 2017 року.

28. Відповідно до вимог частини четвертої статті 115 КЗпП України та статті 21 Закону України «Про відпустки» заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

29. З огляду на викладене суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що заробітна плата за період відпусток зазначеним працівникам виплачувалася із затриманням законодавчо встановлених строків, що порушує вимоги частини четвертої статті 115 КЗпП України та статті 21 Закон України «Про відпустки».

30. Колегія суддів відхиляє посилання позивача, викладені у касаційній скарзі, на те, що саме вказані особи просили здійснити такий розрахунок пізніше, оскільки, як встановлено судами попередніх інстанцій, такі докази перевіряючим не були надані та не спростовують порушення норм законодавства, встановлених перевіркою.

31. Також, як встановлено судами попередніх інстанцій, в ході перевірки виявлено, що на підприємстві позивача мали місце випадки порушення строків кінцевого розрахунку при звільненні працівників, зокрема, перевіркою встановлено, що ОСОБА_3 звільнений за власним бажанням 07.07.2017 відповідно до наказу про звільнення № 07/07-УВ; розрахункові кошти при звільненні виплачені 31.07.2017 відповідно до відомості на виплату грошей №7. ОСОБА_4 звільнений за власним бажанням 11.08.2017 відповідно до наказу про звільнення № О8/15-УВ; розрахункові кошти при звільненні виплачені 31.08.2017 відповідно до відомості на виплату грошей №8. ОСОБА_5 звільнений за власним бажанням 15.08.2017 відповідно до наказу про звільнення № 08/15-УВ; розрахункові кошти при звільненні виплачені 31.08.2017 відповідно до відомості на виплату грошей №8.

32. Згідно з положеннями частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

33. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

34. Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини та наведене вище правове регулювання, колегія суддів погоджується із висновками судів, що розрахункові кошти при звільненні зазначеним працівникам виплачувалася із затриманням законодавчо встановлених строків, що порушує вимоги частини першої статті 47 та частини першої статті 116 КЗпП України.

35. Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

36. Як встановлено судами попередніх інстанцій, фактично грошові кошти за час затримки розрахунку при звільненні вищезазначеним працівникам не нараховані та не виплачені, а відтак колегія суддів погоджується із висновками судів, що позивачем допущено порушення вимог частини першої статті 117 КЗпП України.

37. Колегія суддів відхиляє доводи позивача, викладені у касаційній скарзі, що в оскаржуваній постанові відповідача від 08.11.2017 №276/4.1-3/813 неправильно застосовано абзац 8 частини другої статті 265 КЗпП України, оскільки порушення, зазначені у ній, підпадають під санкцію абзацу 3 частини другої цієї ж статті, а також, що законодавець встановлює, що відповідальність настає лише в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати та інших виплат працівникам більш ніж на один місяць, чого у даному випадку немає, з огляду на те, що штраф на підставі абзацу 3 частини другої статті 265 КЗпП України накладається лише у випадках порушення строків виплати заробітної плати більш як за один місяць. У даному ж випадку вказаний строк порушень становить менше місяця, а тому дані порушення підпадають під санкцію абзацу 8 частини другої статті 265 КЗпП України (порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацом другим-сьомим цієї частини).

38. Також колегія суддів відхиляє доводи позивача, викладені у касаційній скарзі, що відповідачем не враховано, що позивач виконав вимоги припису та видав наказ про забезпечення виплати заробітної плати два рази на місяць, оскільки підставою для накладення штрафу відповідно до статті 265 КЗпП України є акт перевірки про виявлені факти порушення вимог законодавства про працю незалежно від їх подальшого усунення.

39. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №818/584/17.

40. Оскільки виявлені порушення не спростовані позивачем, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови №276/4.1-3/813 від 08.11.2017.

41. Крім того, постановою відповідача №276/4.1-3/814 від 08.11.2017 на позивача накладено штраф у розмірі 1 760 000,00 грн за порушення вимог законодавства про працю, а саме: частини першої статті 83, статті 95 КЗпП України, статті 33 Закону України «Про оплату праці», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078.

42. Як встановлено судами попередніх інстанцій, під час проведення перевірки виявлено, що оплата праці працівникам ТОВ НВП «Елтехкомп» у 2017 році здійснювалась на основі штатного розкладу, який затверджено 28.12.2016 директором підприємства ОСОБА_9 та введено в дію з 01.01.2017. Зазначеним штатним розкладом підвищено оклади на всіх посадах ТОВ НВП «Елтехкомп» з 1 600,00 грн до 3 200,00 грн.

43. Для нарахування індексації працівникам ТОВ НВП «Елтехкомп» останнім місяцем підвищення посадових окладів був січень 2017 року. Право на нарахування індексації грошових доходів з червня 2017 року мали наступні працівники підприємства: ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_4 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_1 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_5 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 .

44. Однак відповідно до розрахункових відомостей ТОВ НВП «Елтехкомп» вищезазначеним працівникам індексація грошових доходів не нараховувалась.

45. Згідно з положеннями статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

46. Проведення індексації заробітної плати у встановленому законодавством порядку передбачено статтею 95 КЗпП України, відтак індексація заробітної плати є мінімальною державною гарантією в оплаті праці, за недотримання якої юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення, відповідно до положень статті 265 КЗпП України.

47. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення передбачені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі також - Порядок №1078 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

48. Відповідно до пункту 5 Порядку разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

49. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від з 01.01.2017 встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 3200,00 гривень.

50. Як встановлено судами, позивачем не спростовується факт того, що індексація грошових доходів вищевказаним працівникам не проводилася з червня 2017 року.

51. Колегія суддів відхиляє доводи позивача, що ним з 01.01.2017 підвищено оклади на всіх посадах ТзОВ НПВ «Елтехкомп» з 1600,00 грн до 3200,00 грн, тобто у спірному періоді сума підвищення повністю покрила суму необхідної індексації заробітної плати, а тому притягнення позивача до відповідальності за нездійснення індексації є помилковим, оскільки, як встановлено судами, останнім місяцем підвищення посадових окладів був січень 2017 року, який в період з червня 2017 року змін не зазнавав, а відтак право на нарахування індексації грошових доходів виникло у позивача з червня 2017 року.

52. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі №813/2406/18.

53. Також, як встановлено судами попередніх інстанцій, у ході перевірки встановлено, що протягом 2017 року на підприємстві позивача мали місце випадки невиплати звільненим працівникам грошової компенсації за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, а саме: ОСОБА_6 звільнений з 17.02.2017, ОСОБА_7 звільнений з 07.07.2017, ОСОБА_4 звільнений з 11.08.2017 р.; ОСОБА_5 звільнений з 15.08.2017.

54. Відповідно до частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

55. Колегія суддів відхиляє доводи позивача, викладені у касаційній скарзі, що відповідні дні щорічної відпустки були надані зазначеним особам, оскільки, як встановлено судами попередніх інстанцій, такі доводи позивача спростовані табелями обліку робочого часу.

56. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що постанова відповідача №276/4.1-3/814 від 08.11.2017 прийнята з урахуванням встановлених порушень, які не спростовані позивачем, а відтак не підлягає скасуванню.

57. Колегія суддів зауважує, що доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій. Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені в заявах по суті справи та з урахуванням яких суди першої та апеляційної інстанцій вже надали оцінку встановленим обставинам справи.

58. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

59. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

60. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

61. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

62. На підставі викладеного, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ухвалені із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскаржених судових рішень відсутні.

63. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

64. Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Елтехкомп» залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Желєзний

Судді: Л.В. Тацій

С.М. Чиркін