Справа № 360/4444/20
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 грудня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4444/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області (далі позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (далі відповідач), в якому позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про накладення штрафу ВП №60222608 від 03.11.2020 (а.с.1-4).

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 03.11.2020 року ВП №60222608 накладено штраф у розмірі 5100,00 грн на управління Пенсійного фонду в м. Сєвєродонецьку Луганської області за не виконання рішення суду у справі №428/14023/18. Позивач вважає неправомірними дії відповідача щодо винесення постанови про накладення штрафу від 03.11.2020 ВП №60222608 з огляду на наступне.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 у справі №428/14023/18 зобов`язано управління поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком та виплатити виниклу заборгованість пенсії, починаючи з 01.03.2016. У березні 2019 року головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області ОСОБА_1 профінансовано виплату пенсії за березень 2016 року у розмірі 3593,17 грн в межах стягнення за один місяць. Позивач зазначив, що з липня 2019 року ОСОБА_1 нараховуються та виплачуються поточні пенсії: липень 2019 року у розмірі 10 174,66 грн, серпень-листопад 2019 року у розмірі 10316,76 грн, грудень 2019 року - березень 2020 року у розмірі 10338,22 грн, квітень 2020 року у розмірі 10819,19 грн, травень-червень 2020 року у розмірі 11944,34 грн, липень - жовтень 2020 року у розмірі 11968,02 грн. Заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2016 по 30.06.2019 у розмірі 267520,23 грн нараховано на виплатні відомості та включено до загальної потреби в коштах. Позивач також зазначив, що управлінням для призначення, виплати та перерахунку пенсій використовується програмне забезпечення ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії. Заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2016 по 30.06.2019 у розмірі 267520,23 грн сформована та в електронному виді направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, що підтверджується роздруківкою з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії. Згідно вказаної роздруківки управлінням направлялась інформація по заборгованості, однак станом на листопад 2020 року пенсія за період з 01.04.2016 по 30.06.2019 у розмірі 267 520,23 грн не профінансована. Позивач вважає, що управлінням вжито всі дії щодо належного виконання рішення суду, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, 14.12.2020 подав до суду відзив від 14.12.2020 №15233 (а.с.31-33, 47-51) в якому зазначив, що 03.10.2019 на виконання до Відділу надійшов виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 №428/14023/18 про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області поновити ОСОБА_1 з 01.03.2016 нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком та виплатити виниклу заборгованість по пенсії, починаючи з 01.03.2016.

04.10.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60222608. Листом від 19.11.2019 № 25041/03-22 Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганській області повідомило, що останнім здійснено всі заходи для виконання рішення суду. Державним виконавцем направлено вимогу боржнику щодо стану виконання рішення суду з попередженням про наслідки невиконання рішення суду. Листом від 29.09.2020 № 1216-03-8/6452 Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганській області повідомило відповідача, зокрема, що з липня 2019 року ОСОБА_1 нараховуються та виплачуються поточні пенсії: липень 2019 року у розмірі 10174,66 грн, серпень-листопад 2019 року у розмірі 10316,76 грн, грудень 2019 - березень 2020 року у розмірі 10338,22 грн, квітень 2020 року у розмірі 10819,19 грн, травень-червень 2020 року у розмірі 11944,34 грн, липень-вересень 2020 у розмірі 11968,02 грн. Заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2016 по 30.06.2019 у розмірі 267520,23 грн нараховано на виплатні відомості та включено до загальної потреби в коштах. Відповідач вказав, що станом на 03.11.2020 щодо фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, інформації та копій підтверджуючих документів також не надходило. Таким чином, жодних подальших заходів, направлених на виконання рішення суду не було вжито. 03.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн. Таким чином, накладаючи штраф постановою від 03.11.2020 на Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганській області, державний виконавець вважає, що діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії.

Ухвалою суду від 07.12.2020 відкрито провадження у справі після усунення недоліків позовної заяви, призначено до розгляду в судове засідання на 16.12.2020 о 15 год. 30 хв.(а.с.25-26).

В судове засідання сторони не прибули, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи (а.с.29,30).

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд розглядати справу за відсутності представника (а.с.32).

Згідно з частиною третьою статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев`ята статті 205 КАС України).

З огляду на положення статті 205 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розглянути адміністративну справу за відсутності представників сторін у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

За даними КП «Діловодство спеціалізованого суду» у справі №428/14023/18 рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо невиплати ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за віком з 01.03.2016.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 26.02.2016 про призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , з 01.03.2016.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області поновити ОСОБА_1 з 01.03.2016 нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком та виплатити виниклу заборгованість по пенсії, починаючи з 01.03.2016.

Рішення суду звернуто до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 3 583,87 грн. (три тисячі п`ятсот вісімдесят три гривні 87 коп.)

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Державного бюджету України судовий збір в сумі 704,80 грн.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2019 апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року у справі № 428/14023/18 повернуто апелянту.

З даних КП «ДСС» також вбачається, що рішення суду від 10.01.2019 у справі №428/14023/18 набрало законної сили 14.03.2019.

17.05.2019 по справі №428/14023/18 видано виконавчий лист щодо зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області поновити ОСОБА_1 з 01.03.2016 нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком та виплатити виниклу заборгованість по пенсії, починаючи з 01.03.2016 (зворотній бік а.с.34, а.с.35).

За заявою представника стягувача від 03.10.2019 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 04.10.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60222608, якою боржнику встановлено строк для виконання рішення протягом 10 робочих днів (а.с.34,39).

Також державним виконавцем 04.10.2019 у ВП №60222608 винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (а.с.40) та постанову про стягнення виконавчого збору (а.с.41).

21.11.2019 державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області отримав від позивача лист від 19.11.2019 №25041/03-22, в якому останній зазначив, що рішення Луганського окружного адміністративного суду по справі №428/14023/18 виконано, а саме поновлено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2016. В березні 2019 року нараховано та виплачено пенсію у розмірі 4227,26 грн в межах суми стягнення за один місяць. З липня 2019 року наховані та виплачені поточні пенсії у розмірі 51441,70 грн. Заборгованість по пенсії за періоди з 01.04.2016 по 31.07.2019 у розмірі 267520,23 грн нарахована та буде виплачена після фінансування Пенсійним фондом України (зворотній бік а.с.41).

28.09.2020 за №10846 держаним виконавцем винесено вимогу у відповідності до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої останній вимагав від позивача надати інформацію щодо повного та фактичного виконання вищевказаного рішення суду (зворотній бік а.с.42, а.с.43).

08.10.2020 державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області отримав від позивача лист від 29.09.2020 №1216-03-8/6452, в якому останній знову зазначив, що рішення Луганського окружного адміністративного суду по справі №428/14023/18 виконано, а саме у березні 2019 року ОСОБА_1 нараховано та виплачено пенсію за березень 2016 року у розмірі 3593,17 грн. З липня 2019 року ОСОБА_1 нараховуються та виплачуються поточні пенсії. Заборгованість по пенсії за періоди з 01.04.2016 по 31.07.2019 у розмірі 267520,23 грн нарахована та буде виплачена після фінансування Пенсійним фондом України (зворотній бік а.с.43, а.с.44).

03.11.2020 у ВП №60222608 винесено постанову про накладення на управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області штрафу у розмірі 5100,00 грн (зворотній бік а.с.45).

Оскаржувану постанову отримано позивачем 04.11.2020 (а.с.5).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом

Частиною першою статті 255 КАС України визначено, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/22631/17 та від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19.

Згідно з статтями 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Пунктом 1 частини першої статті 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що кошти Пенсійного фонду використовуються на:

1) виплату пенсій, передбачених цим Законом;

2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом;

3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду;

4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій;

5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

З вищеописаних доказів судом встановлено, що за рішенням суду від 10 січня 2019 року у справі №428/14023/18 на управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області покладений обов`язок щодо поновлення ОСОБА_1 з 01.03.2016 нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком та виплатити виниклу заборгованість по пенсії, починаючи з 01.03.2016.

На виконання рішення суду стягувачу з 01.03.2016 пенсія виплачується.

При цьому, боржником заборгованість з 01.04.2016 по 31.07.2019 у сумі 267520,23 грн нарахована, однак станом на листопад 2020 року не виплачена у зв`язку з відсутністю фінансування Пенсійним фондом України.

Вказані обставини підтверджується роздруківкою з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії (а.с.7,8).

Таким чином судом встановлено, що рішення суду в цій частині невиконане боржником з поважних та незалежних від нього причин, що унеможливлює застосування такої міри відповідальності, як накладення державним виконавцем штрафу за невиконання судового рішення.

Твердження відповідача щодо ненадання боржником державному виконавцю доказів вжиття заходів щодо повного виконання рішення суду, не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наданими відповідачем матеріалами виконавчого провадження.

Зважаючи на встановлені судом обставини, суд переконаний, що невиконання судового рішення в частини виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється Пенсійним фондом України (головним розпорядником бюджетних коштів), не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 71834551).

Таким чином суд погоджується з твердженнями позивача, що виконання рішення суду від 10 січня 2019 року у справі №428/14023/18 залежить не тільки від дій боржника, а й від здійснення відповідного фінансування (надходження до нього коштів від Пенсійного фонду України) присуджених за судовим рішенням пенсійних виплат.

Відсутність відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин, оскільки виділення коштів на фінансування не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 03 листопада 2020 року ВП №60222608 про накладення штрафу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача, який у спірних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 2102,00 грн.

Враховуючи те, що відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області є структурним підрозділом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), яке, в свою чергу, є юридичною особою, судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 2102,00 грн необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 287, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 03 листопада 2020 року ВП №60222608 про накладення на управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61002, Харківська область, м. Харків, Київський район, вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, ідентифікаційний код 43315445) на користь Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Шевченка, буд.9, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 гривень (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.М. Басова