Справа № 320/13366/20
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

17 грудня 2020 року № 320/13366/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши заяву про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до Глевахівської селищної ради Васильківського району, треті особи ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Мегаполіс» про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 з позовом до Глевахівської селищної ради Васильківського району, треті особи ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Мегаполіс», в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Глевахівської селищної ради Васильківського району VI скликання за №351-10- VI від 11.04.2012, в частині надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 17.12.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Глевахівської селищної ради Васильківського району, треті особи ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Мегаполіс» про визнання протиправним та скасування рішення, залишено без руху та встановлено десятиденний термін для усунення недоліків позовної заяви.

Разом із матеріалами позовної заяви до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом:

-зупинення дії оскаржуваного рішення Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області № 351-10-УІ від 11.04.2012 року в частині надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для передачі у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 до набрання судовим рішенням у справі законної сили;

- заборони Глевахівській селищній раді Васильківського району Київської області приймати рішення про затвердження проекту землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером 3221455.з00:01:017:0010, загальною площею 0,10 га для передачі у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, АДРЕСА_1 та про передачу її у приватну власність до будь-яких осіб;

- заборони державному реєстратору проводити у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:017:0010, загальною площею 0,10 га для передачі у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 до набрання судовим рішенням у справі законної сили.

Дослідивши заяву представника позивача про забезпечення адміністративного позову та наведені в обґрунтуванні для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За правилами ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч.4 ст.150 КАС України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Відповідні підстави і необхідність забезпечення позову, згідно ст. 152 Кодексу адміністративного судочинства України, повинні бути зазначені та обґрунтовані у заяві про забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

При цьому, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих вище обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Також, суд має встановити зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом спору та те, що певний захід забезпечення позову відповідає обраному способу судового захисту, спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

При цьому суд оцінює наявність обставин, що зумовлює застосування відповідних заходів, за своїм внутрішнім переконанням з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи, керуючись законом.

Предметом спору у даній справі є правомірність прийнятого відповідачем рішення рішення Глевахівської селищної ради Васильківського району VI скликання за №351-10- VI від 11.04.2012, в частині надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 .

Заяву про забезпечення позову мотивовано тим, що в розділі нерухомості Інтернет мережі за посиланням ОLХ було розміщене оголошення про продаж спірної земельної ділянки за кадастровим номером :01:017:0010. На думку заявника, даний факт свідчить про існування реальної загрози неможливості виконання судового рішення за результатами розгляду даної адміністративної справи. Також зазначено, що заявник дізналася, про те, що 10.11.2020 року земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано та присвоєно кадастровий номер :01:017 0010. Стверджує, що спірна земельна ділянка, яка на даний час не перебуває у приватній власності третьої особи - ОСОБА_2 , після прийняття відповідного рішення Глевахівською селищною радою Васильківського району Київської області, може бути передана у приватну власність ОСОБА_2 , що порушить її права.

Згідно з ч. 2 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 520/1545/19 наголосив на тому, що підстави забезпечення позову є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована, а саме із зазначенням висновків про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі, а також із зазначенням висновку про те, у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

У постанові від 25 березня 2020 року у справі №240/9592/19 Верховний Суд зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. У свою чергу співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 640/110/20, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з наслідками, які настануть внаслідок, зокрема, зупинення дії оскаржуваного адміністративного акта. Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас, для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у ч. 2 ст. 150 КАС України.

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач та треті особи своїми діями можуть імовірно утруднити виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобіганню порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного процесу.

В той же час, вживаючи заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення та заборони вчиняти певні дії спроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Виходячи з суті прийнятого відповідачем оскаржуваного рішення №351-10- VI від 11.04.2012, правових наслідків, які виникають внаслідок прийняття цього рішення, а також визначеного позивачем предмету спору, правової природи спірних правовідносин, суд вважає відсутніми правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії означених рішень.

По-перше, всі наведені позивачем обставини у позовній заяві потребують доказуванню, крім того, їх не можна вважати такими, що очевидно призведуть до заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі або свідчать про очевидність ознак протиправності оскаржуваних рішень.

Також позивачем не доведено, що невжиття визначених ним заходів може істотно ускладнити чи унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

За висновком суду, посилання на те, що розділі нерухомості Інтернет мережі за посиланням ОLХ було розміщене оголошення про продаж спірної земельної ділянки за кадастровим номером :01:017:0010, не може бути обґрунтованою підставою для забезпечення позову.

Позивач також зазначає, що у випадку невжиття вказаного заходу забезпечення позову, відповідач здійснюватиме дії щодо погодження або затвердження проектів землеустрою, що призведе, на її думку, до протиправного землеволодіння земельною ділянкою. Стверджує, що за існування оскаржуваного рішення, позивач позбавлена можливості в реалізації свого законного права, оскільки не може здійснювати всі процедури передбачені ст.ст.116, 188 Земельного кодексу України.

Отже, обґрунтування вказаної вимоги тотожне обґрунтуванню позовних вимог, що є неприпустимим, а застосування судом заходів забезпечення позову, про яку просить позивач, без з`ясування фактичних обставин справи означатиме надання судом передчасних правових оцінок по суті пред`явленого позову і ототожнюватиметься з фактичним задоволенням позову.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів на даній стадії розгляду справи суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 150-154, 241, 243, 256 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

1.У задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 в адміністративній справі 3320/13366/20, - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Леонтович А.М.