Справа № 420/9672/20
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9672/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (вул. Куяльницька, № 26-А, с. Куяльник, Подільський район, Одеська область, 66350) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про:

визнання протиправним та скасування п. 1 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №5983-VII від 20.08.2020 року «Про відмову у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення селянського господарства», в частині відмови у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га,яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, у зв`язку з невідповідністю та неповним пакетом документів громадянину: 1.15 ОСОБА_1 ;

зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області надати ОСОБА_1 (ІПН - відмітка про відмову, проживає: АДРЕСА_2 ) площею 2,00 га кожному для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, за рахунок земель сільськогосподарського, які розташовані на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, за рахунок земель ділянки кадастровий номер: :01:004:0135 - 59га., за межами населеного пункту Коси, Подільського району, Одеської області, або іншої вільної земельної ділянки комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області із земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту Подільського району, Одеської області.

Виклад позиції позивача та відповіді на відзив відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач подав відповідачу заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради, однак, отримав рішення про відмову у наданні такого дозволу, у зв`язку з невідповідністю та неповним пакетом документів. Однак, яку саме невідповідність має вказана земельна ділянка відповідач не зазначив, оскільки фактично вказані ділянки мають відповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населення пунктів та іншої містобудівної документації, тобто відповідають вимогам ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Також вказана норма не передбачає відмову у наданні дозволу у зв`язку з неповним пакетом документів.

На думку позивача, дії відповідача направлені на те, щоб відмовити позивачу в наданні дозволу. Передбачаючи створення такої ситуації, в зв`язку з відсутністю офіційної інформації Куяльницької сільської ради про правові акти, якими встановлюється перелік та ідентифікація земельних ділянок, на які можуть бути видані громадянам України вказані вище дозволи, в зверненні позивач зазначив: якщо вказана ділянка з якихось причин не відповідає вимогам для відведення, просив запропонувати свій варіант який би влаштував обидві сторони. Але відповідач цього не виконав і питання не розглядав. З огляду на наведені обставини, позивач робить висновок про протиправність відмови Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, викладеної у рішенні №5983-VII від 20.08.2020 року «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства».

У встановлений ухвалою суду від 13.10.2020р. строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, станом на дату розгляду справи - про причини неподання відзиву у встановлений судом строк суд не повідомив, заяву про продовження встановленого судом процесуального строку для подання відзиву, в порядку ч. 2 ст. 121 КАС України, не подав.

Процесуальні дії вчиненні судом.

Ухвалою суду від 13.10.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №420/9672/20 та справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Обставини справи.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 21.12.2018 року № 15-7954/13-18-СІ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» (а.с.40), наказано, зокрема, передати Куяльницькій сільській раді Подільського району Одеської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 17826,5853 га, які розташовані на території Подільського району Одеської області згідно з актом приймання-передачі; право власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

22 грудня 2018 року заступник начальника Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та Голова Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області підписали акт приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність (а.с.41), відповідно до якого Головне управління Держгеокадастру в Одеській області відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 21.12.2018 року № 15-7954/13-18-СІ передає із державної власності, а Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області приймає у комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області земельні ділянки згідно з додатком. Цей акт разом з вказаним наказом є підставою для державної реєстрації права на вказані у додатку земельні ділянки комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області. Під пунктом 473 додатку до акту приймання передачі від 22.12.2018 року (а.с.41) зазначена земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0135, площа 59,1517 га, цільове призначення: землі запасу.

08.07.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Куяльницького сільського голови Подільського району Одеської області із заявою (а.с.35), у якій просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1.5 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами населених пунктів у відповідності із пунктом «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України за рахунок земельної ділянки переданої в комунальну власність Куяльницькій сільській раді Подільського району Одеської області, кадастровий номер: :01:004:0135 - 59 га, за межами населеного пункту Подільський район,Одеської області. До заяви додано копію паспорту та ІПН; відомості документації із землеустрою з позначенням орієнтовного місця розташування земельних ділянок на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області кадастровий номер: :01:004:0135 - 59 га, за межами населеного пункту Подільський район,Одеської області.

Відповідно до даних, що надані позивачем з офіційного сайту Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер: :01:004:0135, та відображення її на Публічній кадастровій карті України (а.с.19), тип власності: не визначено; цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) землі запасу; площа: 59,1517 га.

Тобто, позивачу вже на час подання 08.07.2020 року вказаної заяви було відомо, що земельна ділянка, на частину якої позивач хоче отримати дозвіл на розробку проекту відведення, вже є сформованою згідно технічної документації із землеустрою та має кадастровий номер, а право власності на неї відповідачем не зареєстровано.

29 серпня 2020 року Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області прийняла рішення №5983-VII «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» (а.с.15-16), відповідно до якого відповідач з урахуванням ст.ст.12, 118, 123 Земельного кодексу України, пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018р. №60 «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності комунальну власність об`єднаних територіальних громад», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10.07.2018 року №2498-VІІІ вирішив у пп.1.15 відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, у зв`язку з відсутністю права комунальної власності на бажані земельні ділянки.

Не погоджуючись із вище вказаним рішенням №5983-VII від 29 серпня 2020 року «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», Позивач звернувся із даним позовом до суду.

Джерела права й акти їх застосування.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Частинами 2, 3 ст.22 Земельного кодексу України передбачено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Пунктом «б» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно п. «б» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Згідно з ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст.118 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 6, 7, 8 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 -1 цього Кодексу.

Таким чином, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, який розширеному тлумаченню не підлягає, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

У ч. 6 ст. 79-1 Земельного кодексу України визначено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій»:

- проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

- технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Відповідно до статті 25 цього ж Закону документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

На виконання Розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», та Наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 15.03.2018 року №45, протягом 2018 року на території Куяльницької сільської об`єднаної територіальної громади, яка розташована на території Подільського району Одеської області, здійснювалися роботи по формуванню земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територіальних громад. Загалом до території Куяльницької сільської об`єднаної територіальної громади у комунальну власність передано земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 17826,5853 га.

Висновки суду.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками справи доказами, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України та доходить висновку про відмову в задоволені позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, яку позивач бажає відвести, розташована у межах сформованих земельних ділянок (кадастровий номер :01:004:0135 - 59 га (тип власності: не визначено; цільове призначення: 16.00 Землі запасу - земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) (а.с.19).

Суд врахував, що спірні правовідносини виникли з приводу бажання позивача отримати землю площею 1,5 га зі сформованої земельної ділянки. Отже, спірні правовідносини виникли щодо земельної ділянки, яка вважається сформованою.

Виходячи з вимог ст. 79-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.05.2020 року по справі №802/1539/17-а.

Проект землеустрою та подальша відповідна процедура необхідні лише у разі: переведення земельної ділянки з однієї категорії, визначеної статтею 19 Земельного кодексу України, в іншу; зміни виду використання земельної ділянки в межах земель оборони; зміни виду використання земельної ділянки в межах земель сільськогосподарського призначення (окрім наданих для ведення ОСГ, які можуть використовуватись також для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення).

Спірні правовідносини не стосуються зміни категорії, цільового призначення, або виду використання земельної ділянки, яку позивач має намір отримати, тому посилання позивача на ст.118 Земельного кодексу України суд не приймає до уваги.

Верховний Суд у рішенні від 03.10.2019 року у справі №823/1172/17 зазначив, що оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а не з технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, що суперечить вимогам частини шостої статті 79-1 Земельного кодексу України, відповідач правильно відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Отже, у спірних правовідносинах права позивача відповідачем не порушені, а заявлений позивачем спосіб не є ефективним, оскільки не відновить його прав на отримання відповідної земельної ділянки.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Крім того, суд зазначає, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (ч.9 ст.79-1 Земельного кодексу України).

Враховуючи викладене та характер спору, суд зазначає, що системний аналіз правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, свідчить про обґрунтованість оскаржуваного п.1 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №5983-VII від 20.08.2020 року «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,5000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради, Подільського району, Одеської області, у зв`язку з невідповідністю та неповним пакетом документів громадянину п.1.15 - ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Також, позивачем подано до суду заяву про стягнення судових витрат з відповідача за надання правничої допомоги (16.10.2020р. №ЕП/17245/20) та клопотання про застосування судового контролю виконання рішення суду (06.11.2020р. №ЕП/20201/20) з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (вул. Куяльницька, № 26-А, с. Куяльник, Подільський район, Одеська область, 66350) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бутенко А.В.

.