Справа № 580/1517/20
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1517/20 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Земляної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення від 30 березня 2020 року №234-р про анулювання ліцензії від 18 жовтня 2019 року №1902303.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржуваним розпорядженням від 30 березня 2020 року №234-р позивачу анульовано ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами за порушення вимог статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Позивач вказує, що дане розпорядження прийнято відповідачем з порушенням вимог законодавства, оскільки не доведено склад правопорушення в діях продавця, відсутня постанова про адміністративне правопорушення, що свідчить про безпідставність анулювання ліцензії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року даний адміністративний позов залишено без задоволення.

При цьому суд виходив з того, що наведені позивачем доводи в обґрунтування вимог щодо скасування спірного розпорядження від 30 березня 2020 року № 234-р є безпідставними, оскільки не спростовують встановлений наявними у справі доказами факт продажу неповнолітній особі тютюнового виробу, чим було порушено статтю 15-3 Закону № 481/94-ВР, що є підставою для анулювання ліцензії на продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарга аналогічні доводам позовної заяви. Зокрема, скаржник зазначає, що перевіряючим інспектором поліції як у реалізатора, так і у неповнолітньої особи не вилучено ані фіскального чеку, ані тютюнових виробів, що свідчить про відсутність факту протиправного продажу. Крім того, відсутність постанови про накладення адміністративного стягнення на продавця свідчить про відсутність вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 статті 156 КУпАП. Тобто наразі недоведеним є факт вчинення протиправного діяння працівником позивача в його магазині.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він посилається на необґрунтованість апеляційної скарги та наполягає на законності оскаржуваного рішення. Зазначає, що факт продажу неповнолітній особі тютюнового виробу марки «Kent» синій «Мікс» підтверджується наданими поясненнями ОСОБА_2 , яка згідно медичної книжки працює продавцем у ФОП ОСОБА_1 та поясненнями неповнолітньої ОСОБА_3 . Крім того, закон не пов`язує відповідальність суб`єкта господарювання з тим, хто саме здійснив продаж тютюнового виробу неповнолітній особі (офіціант, реалізатор тощо), а достатнім є встановлення факту продажу забороненого товару неповнолітній особі особою, яка перебуває у трудових відносинах із суб`єктом господарювання.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 24 квітня 2000 року № 0000785, має ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 1902303 терміном дії з 18 жовтня 2019 року до 18 жовтня 2020 року, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_1 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », 30 кв.м.

16 листопада 2019 року близько 18:20 старшим інспектором з ювінальної превенції сектору превенції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітаном поліції ОСОБА_4 під час проведення відпрацювання розважальних закладів, місць відпочинку, дозвілля та концентрації молоді на території обслуговування Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області виявлено та задокументовано факт продажу тютюнового виробу марки «Kent» синій «Мікс» особі, яка не досягла 18 років, продавцем ОСОБА_2 в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 , де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 .

Інспектором встановлено, що відповідно до особової медичної книжки ОСОБА_2 вона працює продавцем промислових, продовольчих товарів у ФОП ОСОБА_1 .

У зв`язку з продажем тютюнового виробу особі, яка не досягла 18 років, відносно продавця ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення від 16 листопада 2019 року № 258628, яке передбачене ч.2 статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатами розгляду вказаного протоколу адміністративною комісією виконавчого комітету Черкаської міської ради повернуто на доопрацювання адміністративні матеріали відносно ОСОБА_2 , оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення неправильно зазначена адреса місця проживання.

Надалі відповідач, отримавши матеріали від правоохоронних органів щодо недотримання ФОП ОСОБА_1 вимог статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» розпорядженням від 30 березня 2020 року № 234-р анулював ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами № 1902303 від 18 жовтня 2019 року.

Не погоджуючись з такими рішенням відповідача, вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Згідно п.п. 19-1.1.16 п. 19.1 статті 19 Податкового кодексу України контролюючі органи, зокрема, здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Відповідно до ч.1 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно п. 2 ч.1, ч.4 та ч.5 статті 15-3 Закону № 481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм свідчить про запровадження в імперативній формі заборони на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років, а у разі її порушення про наявність підстав для накладення санкцій саме на суб`єкта господарювання, а підставою для даного виду відповідальності є доведений факт продажу алкогольних чи тютюнових виробів неповнолітній особі.

Відповідно до статті 15 Закону № 481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Відповідно до абз.8 ч.47 статті 15 Закону № 481/95-ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях.

Згідно ч. 48 статті 15 Закону № 481/95-ВР ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону № 481/95-ВР, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790 (далі - Порядок № 790), згідно пункту 5 якого підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Матеріали правоохоронних органів щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів є самостійно підставою для прийняття рішення про застосування штрафних санкцій, передбачених статтею 17 Закону № 481/95-ВР.

Отже, з наведених норм права вбачається, що заборона продажу тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років та наділення продавця правом отримувати у покупця документи, які підтверджують його вік, спонукає суб`єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію, а відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв`язку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності.

При цьому Закон № 481/95-ВР не пов`язує відповідальність суб`єкта господарювання з тим, хто саме здійснив продаж алкогольного напою неповнолітній особі (офіціант, бармен, реалізатор чи інший працівник господарської одиниці), а достатнім є встановлення факту продажу забороненого товару неповнолітньому особою, яка перебуває у трудових відносинах із суб`єктом господарювання.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 819/733/16.

Так, судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, оскаржуване розпорядження від 30 березня 2020 року № 234-р прийнято на підставі матеріалів правоохоронного органу, а саме копії протоколу про адміністративне правопорушення від 16 листопада 2019 року № 258628, копії письмового пояснення ОСОБА_2 , копії письмового пояснення неповнолітньої особи ОСОБА_3 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 тощо.

16 листопада 2019 року працівником Черкаського відділу поліції Головного управлінн Національної поліції у Черкаській області встановлено факт продажу продавцем ОСОБА_2 тютюнового виробу марки «Kent» синій «Мікс» вартістю 47 гривень неповнолітній особі ОСОБА_3 в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , без перевірки паспорту або інших документів, які підтверджують вік покупця.

З пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 16 листопада 2019 року о 18 год.15 хв., знаходячись на робочому місці, здійснила продаж тютюнового виробу марки «Kent» синій «Мікс» вартістю 47 гривень неповнолітній ОСОБА_3 , документи, що підтверджують вік, не перевіряла.

Відповідно до пояснень неповнолітньої ОСОБА_5 , відібраних під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 16 листопада 2019 року № 258628, остання купила в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 16 листопада 2019 року близько 18 години тютюновий виріб марки «Kent» синій «Мікс» вартістю 47 гривень. Продавець магазину не цікавилась її віком, документів не запитувала.

Таким чином, факт продажу тютюнового виробу марки «Kent» синій «Мікс» неповнолітній ОСОБА_3 продавцем кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в якому позивач здійснює господарську діяльність, підтверджується не тільки протоколом про адміністративне правопорушення від 16 листопада 2019 року № 258628, а й поясненнями самого продавця та неповнолітньої особи.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції стосовно того, що факт продажу тютюнового виробу неповнолітній особі є встановленим, та таким, що позивачем не спростовано.

При цьому суд критично оцінює посилання позивача на відсутність правових підстав для анулювання ліцензії за виявлене порушення статті 15-3 Закону № 481/95-ВР, оскільки матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 повернуто на доопрацювання, з огляду на таке.

Адміністративна відповідальність встановлюється Кодексом України про адміністративні правопорушення, відповідно до статті 9 якого адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто відповідальність фізичної особи, яка передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення та відповідальність суб`єкта господарювання, яка передбачена Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" є різними за своєю правовою природою, порядок та підстави притягнення до яких реалізується за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Повернуті адміністративною комісією виконавчого комітету Черкаської міської ради на доопрацювання матеріали адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 статті 156 КУпАП, не має в даному випадку преюдиційного значення в розумінні частини 1 статті 72 КАС України, оскільки адміністративна комісія не досліджувала питання щодо правових наслідків дій чи бездіяльності продавця позивача та вчинення протиправних дій цією особою.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції стосовно того, що у податкового органу були наявні правові підстави для притягнення позивача до відповідальності за порушення вимог статті 15-3 Закону № 481/95-ВР у вигляді анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 1902303 від 18 жовтня 2019 року.

Слід зауважити, що приписи статті 17 Закону № 481/95-ВР визначають суб`єктів господарювання як осіб, які безпосередньо несуть відповідальність за порушення даного Закону. У спірних правовідносинах такою особою є суб`єкт господарювання, в місці здійснення підприємницької діяльності якого встановлено факт порушення статті 15-3 Закону № 481/95-ВР, тобто позивач.

Аналогічний правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року по справі № 804/968/17.

Таким чином, суб`єкти господарювання, що здійснюють реалізацію, зокрема, тютюнових виробів за недодержання порядку реалізації цих товарів мають нести відповідальність у порядку, передбаченому чинним законодавством України, а тому прийняте рішення від 30 березня 2020 року №234-р про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 1902303 від 18 жовтня 2019 року є законним та не підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 15 грудня 2020 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев