Справа № 160/10347/20
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до пільгового стажу позивача у Сахалінському морському пароходстві з 01.06.1984 року по 23.08.1987 року та пільгового стажу роботу у Далекосхідній морській інженерно-геологічній експедиції з 24.08.1990 року по 24.07.1992 року та період роботи з 24.07.1992 року по 15.02.1999 року в управлінні "Дальморнафтогазфлот", (кожний рік роботи за один рік і шість місяців), як особі, що працювала в районах Крайньої Півночі;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії позивачу, враховуючи пільговий страховий стаж з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців за період з 01.06.1984 року по 23.08.1987 року у Сахалінському морському пароходстві, з 24.08.1990 року по 24.07.1992 року та період роботи з 24.07.1992 року по 15.02.1999 року в управлінні "Дальморнафтогазфлот", з 09.06.2020 року.
В обґрунтування позову позивач посилається, зокрема, на те, що дії відповідача щодо неможливості зарахування спірного стажу роботи на Крайній Півночі через відсутність підтверджуючих документів є протиправними, оскільки до відповідного стажу має зараховуватися весь період з 01.06.1984р. по 15.02.1999р. Також в позові зазначено, що органом призначення пенсії було частково здійснено перерахунок без зазначення обґрунтованих підстав в відмови врахування іншого стажу.
Ухвалою суду від 02.10.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
05.11.2020р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування правової позиції відповідач зазначає, що стаж роботи було обраховано згідно вимог законодавства, на підставі документів пенсійної справи, до загального стажу роботи в районах Крайньої Півночі в кратному розмірі позивачу зарахований період з 24.08.1987р. по 23.08.1990р. Після проведеного перерахунку загальний стаж позивача склав 37 років 9 місяців 27 днів, обчислений по 30.04.2020р.
Станом на 17.12.2020р. до суду не надходили інші письмові заяви по суті від сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Як зазначено в листі вих.№3/03.05-22 від 02.01.2020р., за результатами розгляду запиту від 19.12.2019р. №158-д адвокату Одинцовій І.М. повідомлено, що на підставі особисто наданої заяви від 06.05.2015р. і документів ОСОБА_1 з 06.05.2015р. призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України від 09.07.2003р. №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Стаж роботи ОСОБА_1 з 01.06.1984р. по 15.02.1999р. зарахований в одинарному розмірі на підставі записів трудової книжки. За документами пенсійної справи загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 30 років 2 місяці 19 днів, обчислений по 30.04.2015р.
В листі вих.№2281-2583/С-03/8-0400/20 від 04.03.2020р. зазначено, що на підставі звернення відділом проведений контроль нарахування пенсії і дорахований в загальний стаж період навчання з 21.06.1983р. по 31.05.1984р.
В позові зазначено, що позивач 09.06.2020р. подав заяву про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, та подав заяву щодо врахування періодів роботи а районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів в період з 01.06.1984р. по 15.02.1999р.
Не погоджуючись із не зарахуванням до пільгового стажу позивача у Сахалінському морському пароходстві з 01.06.1984 року по 23.08.1987 року та пільгового стажу роботу у Далекосхідній морській інженерно-геологічній експедиції з 24.08.1990 року по 24.07.1992 року та період роботи з 24.07.1992 року по 15.02.1999 року в управлінні "Дальморнафтогазфлот", як особі, що працювала в районах Крайньої Півночі, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.
Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ, „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV, які є чинними на час виникнення спірних відносин.
Згідно вступної частини Закону України "Про пенсійне забезпечення", положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років згідно із Законом №3108-IV від 17.11.2005, ВВР, 2006, № 1, ст.18.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Законом України №3108-IV від 17.11.2005 внесено зміни до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Пунктом «а» статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до п.5 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Підпунктом "д" пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10.02.1960 регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Указом Президії ВР СРСР від 29.09.1967 було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.
Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції №530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" і від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
З аналізу наведених норм слідує, що пільга в вигляді зарахування кожного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи, після 1 березня 1960 року, застосовується при обрахуванні стажу для отримання пенсії саме за віком і по інвалідності.
За загальним правилом, діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійснених у межах наданих чинним законодавством повноважень. Отже, під протиправними діями суб`єкта владних повноважень слід розуміти активну форму поведінки, пов`язану з виконанням дій, які такий суб`єкт не мав права вчинювати відповідно до його повноважень, за відсутності обставин, з якими пов`язана необхідність вчинення певної дії або з порушенням процедури. Разом з тим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це завжди пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.
Як зазначалося вище, за зверненням представника позивача і позивача до загального стажу роботи зарахований період з 24.08.1987 по 23.08.1990 в районах Крайньої Півночі в кратному розмірі, решта періодів з 01.06.1984 року по 23.08.1987 року, з 24.08.1990 року по 24.07.1992 року та з 24.07.1992 року по 15.02.1999, залишилися зарахованими в одинарному розмірі без зазначення будь-яких підстав для відмови в зарахуванні у кратному розмір.
До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.
В даному випадку, права позивача порушуються не діями Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, а бездіяльністю відповідача щодо врахування періодів з 01.06.1984 року по 23.08.1987 року, з 24.08.1990 року по 24.07.1992 року та з 24.07.1992 року по 15.02.1999 в кратному розмірі, у зв`язку з чим суд вважає необхідним залишити вимоги про визнання протиправними дій без задоволення.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі зазначеного, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийте за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зарахування до пільгового стажу позивача у Сахалінському морському пароходстві з 01.06.1984 року по 23.08.1987 року та пільгового стажу роботу у Далекосхідній морській інженерно-геологічній експедиції з 24.08.1990 року по 24.07.1992 року та період роботи з 24.07.1992 року по 15.02.1999 року в управлінні "Дальморнафтогазфлот", (кожний рік роботи за один рік і шість місяців), як особі, що працювала в районах Крайньої Півночі.
Щодо решти позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії позивачу, враховуючи пільговий страховий стаж з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців за період з 01.06.1984 року по 23.08.1987 року у Сахалінському морському пароходстві, з 24.08.1990 року по 24.07.1992 року та період роботи з 24.07.1992 року по 15.02.1999 року в управлінні "Дальморнафтогазфлот", з 09.06.2020 року, суд зазначає наступне.
Згідно ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що задоволення повністю вказаних позовних вимог буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а відтак в цій частині позов слід задовольнити частково, шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо врахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів в період з 01.06.1984 року по 23.08.1987 року, з 24.08.1990 року по 24.07.1992 року та період з 24.07.1992 року по 15.02.1999 року.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 у Сахалінському морському пароходстві з 01.06.1984 року по 23.08.1987 року та пільгового стажу роботу у Далекосхідній морській інженерно-геологічній експедиції з 24.08.1990 року по 24.07.1992 року та період роботи з 24.07.1992 року по 15.02.1999 року в управлінні "Дальморнафтогазфлот", (кожний рік роботи за один рік і шість місяців), як особі, що працювала в районах Крайньої Півночі.
В задоволені інших вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко