Справа № 420/9020/20
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9020/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, стягнення коштів -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області в якому позивач просить суд визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління (далі ГУ) ДПС в Одеській області від 16.03.2020 року №; стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 5000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він являється власником транспортного засобу марки Lexus модель LХ 570, 2013 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 . 16.01.2019 року Головним управлінням ДПС в Одеській області було винесено податкове повідомлення-рішення №297-1532-5007 від 16.01.2019 року, яким позивачу було визначено грошове зобов`язання зі сплати транспортного податку за 2017 рік у розмірі 25 000,00 грн. Водночас зазначене податкове повідомлення-рішення ОСОБА_1 було отримано лише 21.11.2019 року, після зверненням ним із запитом до податкового органу з приводу отримання інформації щодо наявності в нього заборгованості зі сплати транспортного податку. 22.11.2020 року та 25.11.2019 року позивачем у строк, визначений Податковим кодексом України, було сплачено податкове зобов`язання, визначене у податковому повідомленні-рішенні рішення №297-1532-5007 від 16.01.2019 року.

Однак, в подальшому позивачу стало відомо, що за несвоєчасну сплату транспортного податку податковим органом йому було нараховано ще штраф у розмірі 20% суми заборгованості, а саме, у розмірі 5 000,00 грн., згідно податкового повідомлення-рішення № від 16.03.2020 року. Зазначений штраф позивачем було сплачено 25.03.2020 року.

Водночас ОСОБА_1 не погоджується із податковим повідомлення-рішення № від 16.03.2020 року та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого ним штрафу 5000, 00 грн., оскільки у Головного управління ДПС в Одеській області були відсутні підстави для його винесення.

Ухвалою суду від 20.10.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

25.11.2020 року через канцелярію суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов (а.с. 48-50), з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що ним згідно інформаційної бази даних було встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Lexus модель LХ 570, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , об`єм двигуна 5663 В куб.см, який був об`єктом оподаткування у 2017 році.

Керуючись п.102.1 ст. 102 Податкового кодексу України Головним управління ДПС в Одеській області було прийнято податкове повідомлення-рішення з транспортного податку за 2017 рік від 16.01.2019 року №297-1532-5007 на суму 25 000,00 грн.

Вищевказане податкове повідомлення-рішення було надіслано відповідачем відповідно до п. 3 ст. 58 на останню відому адресу платника податку, а саме: АДРЕСА_1 про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (реєстраційний номер 905). Однак поштове відправлення повернулося до Головного управління ДПС в Одеській за закінченням встановленого строку зберігання на поштовому відділенні.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ст. 58 ПКУ податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податку, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписну або надіслано листом з повідомленням про вручення на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням особи, її відмову або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважають врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин не вручення.

За таких умов строк проведення нарахувань вищезазначеного податкового зобов`язання, як вважає відповідач, настав 29.09.2019 року. Водночас позивачем податкове зобов`язання було сплачено частками 22.11.2019 року та 25.11.2019 року.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПКУ у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 20 % погашеної суми податкового боргу.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позивачем було сплачено податкове зобов`язання з транспортного податку за 2017 рік не своєчасно, Головне управління ДПС в Одеській області вважає, що ним було законно винесено податкове повідомлення-рішення від 16.03.2020 року №, а тому воно не підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом у справі встановлено наступне.

ОСОБА_1 являється власником транспортного засобу марки Lexus модель LХ 570, 2013 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 (а.с. 11).

16.01.2019 року Головним управлінням ДПС в Одеській області було винесено податкове повідомлення-рішення №297-1532-5007 від 16.01.2019 року, яким позивачу було визначено грошове зобов`язання зі сплати транспортного податку за 2017 рік у розмірі 25000,00 грн. (а.с. 17).

15.11.2019 року позивач звернувся до Головного управління ДПС в Одеській області із заявою, в якій просив останнього надати йому відомості та документи, що посвідчують відсутність у нього податкового боргу зі сплати транспортного податку або надати відповідне податкове повідомлення із визначенням суми податку у разі наявності зобов`язання по його сплаті (а.с. 12).

Листом від 21.11.2019 року №4902/С/15-32-50-05-10 податковий орган зазначив ОСОБА_1 , що податковим повідомленням-рішенням №297-1532-5007 від 16.01.2019 року йому було визначено грошове зобов`язання зі сплати транспортного податку за 2017 рік у розмірі 25 000,00 грн. Також у вказаному листі було повідомлено позивача про те, що податкове повідомлення-рішення №297-1532-5007 від 16.01.2019 року було надіслано на його адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення Укрпоштою та повернуто до ГУ ДПС в Одеській області з причин «закінчення встановленого строку зберігання» (а.с. 15-16).

22.11.2019 року та 25.11.2019 року ОСОБА_1 було сплачено податкове зобов`язання, визначене у податковому повідомленні-рішенні №297-1532-5007 від 16.01.2019 року, що підтверджується квитанціями №ПН3554 на суму 14 000,00 грн. та №ПН1274 на суму 11000,00 грн. (а.с. 19).

Однак, в подальшому 16.03.2020 року Головним управління ДПС в Одеській області було винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача, за затримку на 57 та 54 календарних днів сплати грошового зобов`язання у сумі 25 000,00 грн., застосовано штраф у розмірі 20% від суми вказаного податкового зобов`язання, а саме - у сумі 5000,00 грн. (а.с. 20).

Зазначений штраф позивачем було сплачено 25.03.2020 року (а.с. 23).

Разом з тим, ОСОБА_1 не погоджується із зазначеним податковим повідомлення-рішення № від 16.03.2020 року та вважає його протиправним, оскільки ним не було порушено строків сплати грошового зобов`язання зі сплати транспортного податку, визначеного у податковому повідомленні-рішенні №297-1532-5007 від 16.01.2019 року. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму штрафу у розмірі 5000,00 грн., яку ним було сплачено без законних для цього підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив Головного управління ДПС в Одеській області, інші письмові докази у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Податковий кодекс України (ПК України - далі) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (в редакції, що діяла станом на час прийняття спірного рішення), об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Пунктом 267.4 ст. 267 ПК України визначено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України, податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 01 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Обчислення суми податку з об`єкта оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку починаючи з 1 січня поточного року та включаючи місяць, в якому термін використання легкового автомобіля досягне 5 років.

За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як передбачено підпунктом 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Таким чином, у разі незгоди з податковим повідомленням-рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, зокрема і з транспортного податку, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.

Виходячи із визначення, зазначеного у підпункті 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України визначення, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 Податкового кодексу України, визначено, що транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше, ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

За правилами пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Крім того відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, він притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, що настають за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, що настають за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З наведених норм податкового законодавства вбачається, що у разі несплати платником податків протягом 60 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, податкового зобов`язання із транспортного податку, за винятком початку процедури оскарження такого податкового повідомлення-рішення, таке податкове зобов`язання вважається узгодженим. Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк.

В даному випадку при зверненні з позовом до суду ОСОБА_1 посилався на те, що до 21.11.2019 року податкове повідомлення-рішення від 16.01.2019 року №297-1532-5007, яким йому визначено податкове зобов`язання зі сплати транспортного податку за 2017 рік у сумі 25 000,00 грн., він не отримував, а після його отримання саме 21.11.2019 року здійснив сплату визначеного податкового зобов`язання в межах встановленого законодавством 60-денного строку з моменту отримання податкового повідомлення-рішення.

Відповідач, заперечуючи проти поданого адміністративного позову, посилався на те, що податкове повідомлення-рішення від 16.01.2019 року №297-1532-5007 було надіслано на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення Укрпоштою та повернуто до ГУ ДПС в Одеській області з причин «закінчення встановленого строку зберігання».

Слід зазначити, що згідно пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно приписів пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 16.01.2019 року №297-1532-5007 було направлено відповідачем на адресу: АДРЕСА_2 . Водночас як вбачається з паспорту позивача з 21.05.2018 року ОСОБА_1 був офіційно зареєстрований та проживав за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_3 .

При цьому суд зазначає, що відповідач буз обізнаний про зміну позивачем податкової адреси, оскільки, як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 з 12.02.2019 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець, адресою здійснення діяльності якого є адреса: АДРЕСА_3 (а.с. 9-10).

В ході розгляду даної справи відповідачем не було надано жодного доказу на підтвердження направлення у встановлені чинним законодавством строки на дійсну адресу позивача податкового повідомлення-рішення від 16.01.2019 року №297-1532-5007.

В свою чергу, з наданих позивачем доказів вбачається, що копію податкового повідомлення-рішення від 16.01.2019 року №297-1532-5007 ним було фактично отримано 21.11.2019 року. Таким чином, до моменту підтвердженого факту отримання позивачем податкового повідомлення-рішення, а саме до 21.11.2019 року, визначені у ньому суми податкового зобов`язання не були узгодженими.

З наявних в матеріалах справи доказів, а саме копій квитанцій №ПН3554 та №ПН1274, судом встановлено, що сплату визначеного відповідачем податкового зобов`язання із транспортного податку у сумі 25 000,00 грн. було здійснено позивачем 22.11.2019 року та 25.11.2019 року, тобто у межах 60-денного строку, встановленого пп. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 ПК України.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 5000 грн. згідно п.126.1 ст.126 ПК України за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання з транспортного податку, а тому прийняте Головним управлінням ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення № від 16.03.2020 року, яким ці штрафні санкції застосовані, є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас щодо позовної вимоги позивача стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 5000,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 ПК України платникам податків надано право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені визначені у ст. 43 ПК України.

Відповідно до п. 43.1 статті 43 вказаного Кодексу помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Пунктом 43.3 цієї ж статті передбачено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

За приписами п. 43.4 ст. 43 ПК України платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Згідно з п. 43.5 ст. 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Суд зазначає, що позивач із заявою про повернення помилково сплачених коштів до Головного управління ДПС в Одеській області не звертався, відмови з цього приводу від контролюючого органу не отримував. За таких умов суд доходить висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача помилково сплачених коштів у сумі 5000,00 грн. є передчасною, а тому такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви була додана квитанція від 15.09.2020 року №ПН692 (а.с. 29) про сплату судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру у загальній сумі 1681,60 грн.

На підставі вищезазначеного, враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви ОСОБА_1 , суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень у розмірі 840,80 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5-11, 72-77, 90, 241, 242, 243, 246, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 16.03.2020 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький

.