Справа № 580/5069/20
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року справа № 580/5069/20
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасувати пункту протоколу та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Міністерства оборони України (далі Міноборони, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо відмови у прийнятті рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 04.07.2019;

- визнати протиправним та скасувати пункт 32 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 49 від 27.03.2020;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по захисту Батьківщини в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 04.07.2019, в сумі 576300,00 грн;

- зобов`язати Міністерство оборони України направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 документацію для виконання в частині проведення виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 576300,00 грн як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по захисту Батьківщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що у 2008 році позивачеві вперше було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок контузії, пов`язаної з використанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН та виплачено одноразову грошову допомогу, у 2019 році позивачеві встановлена ІІ група інвалідності безтерміново та зазначено причину інвалідності: захворювання пов`язані із захистом Батьківщини, отже станом на момент встановлення інвалідності ІІ групи норма Закону щодо обмеження строку між первинним встановленням групи інвалідності та зміною її була відсутня, а отже посилання відповідача на цю норму в даних правовідносинах є неправильним.

Також, інвалідність ІІ-ї групи позивачеві встановлено зовсім по іншим хворобам, які отримані позивачем при захисті Батьківщини, при цьому, відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА № 023527 це первинний огляд і підстав вважати, що це є погіршенням стану позивача після встановлення ІІІ-ї групи, немає.

Як зазначає позивач, враховуючи, що він отримав інвалідність внаслідок проходження військової служби при захисті Батьківщини, тому останній має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей та у Порядку № 975, а момент виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є встановлення ІІ групи інвалідності 04.07.2019.

16 листопада 2020 року ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд адміністративної справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

07 грудня 2020 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в його задоволенні відмовити повністю зазначивши при цьому, що зміна групи інвалідності позивача відбулася поза межами дворічного терміну після первинного встановлення інвалідності, а тому позивач немає права на виплату одноразової грошової допомоги.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що згідно виписки із акту огляду МСЕК серії 6 ЧК № 126329 позивачеві з 16.12.2008 встановлено 3 групу інвалідності, причина інвалідності: захворювання, пов`язане з проходженням військової служби.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААБ № 462586 позивачеві з 04.07.2019 встановлено 2 групу інвалідності безтерміново, причина інвалідності: захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини.

У зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності безтерміново позивач звернувся до відповідача із заявою для виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 49 від 27.03.2022 Міністерство оборони України, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки зміна групи інвалідності відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності. Додатково зазначено, що допомога у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності виплачена в сумі 58806 грн.

Позивач вважає таку відмову протиправною, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду.

Під час вирішення спору по суті, суд виходить з такого.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ключовим правовим питанням у справі є правильність застосування до спірних правовідносин абз. 2 п. 4 ст. 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII) та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975).

З урахуванням частої зміни законодавства, у справах цієї категорії насамперед потрібно встановити які правові норми регулюють відносини сторін на час виникнення спору.

Спір виник щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності з 04.07.2019.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, до спірних відносин застосовується законодавство, що діяло на 04.07.2019.

Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, який набрав чинності з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Положення пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.

Згодом, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Обидві ці норми пункту 4 статті 16-3 Закону (абз. 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності.

Суд звертає увагу, що на час встановлення позивачеві інвалідності 3 групи (16.12.2008) правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, ще не діяла, а тому обмеження встановлені норми пункту 4 статті 16-3 Закону не мають застосовуватися до даних правовідносин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2019 року справа № №806/2187/18.

Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права, та, відповідно, не призводить до ситуації, за якої особа, якій встановлена інвалідність, у подальшому внаслідок внесення змін до законодавства не втратить таке право взагалі або їй буде зменшено розмір відповідної допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26 червня 2018 року у справі 750/5074/17, від 14 серпня 2018 року у справі № 807/15426/18, від 26 жовтня у справі № 820/2504/18, від 12 лютого 2019 року у справі № 816/1458/18.

Отже, відмова позивачеві у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав того, що зміна інвалідності у заявника відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності не має застосовуватися і це є достатньою підставою для визнання рішення Міністерства оборони України протиправним.

Разом з тим, суд зазначає, що інші підстави для відмови позивачеві у призначенні одноразової грошової допомоги Міністерством оборони України не розглядалися та не з`ясовувалися, а тому доходить висновку, що у даному випадку відповідача належить зобов`язати повторно розглянути документи позивача щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, зважаючи, що відповідач не довів правомірність вчинених ним дій, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.03.2020, про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути подані ОСОБА_1 документи щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач Міністерство оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 16.12.2020.

Суддя

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"