Справа № 640/9491/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року м. Київ № 640/9491/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомАкціонерного товариства "Альфа-Банк"
до третя особаУправління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
про стягнення коштів,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва, третя особа Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить суд:

- стягнути з Державного бюджету України на користь АТ «Альфа-Банк» , грошові кошти в сумі 276 363,60 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з суми 30 400 000,00 грн., що надійшли третій особі на депозитний рахунок від продажу нежитлового приміщення № 151, орган Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повинен був сплати Позивачу 27 636 363,60 грн., а до Державного бюджету України - 2 763 636,36 грн. (27 636 363,60 грн.+ 10% (2 763 636,36) = 30 400 000 грн.).

Всупереч ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» третьою особою неправомірно перераховано до Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва 3 420 000 гри., що на 276 363,60 грн. більше ніж повинно бути.

Орган державної виконавчої служби спочатку нарахував з суми 30 400 000,00 гри. та стягнув до Державного бюджету України 3 040 000 грн. виконавчого збору, а потім залишок суми - 27 360 000,00 перерахував стягувачу.

Таким чином, відповідачем по суті протиправно самостійно змінено визначену Законом черговість та розраховано і стягнено до бюджету виконавчий збір (від суми що надійшла на рахунок ДВС) раніше, чим визначено та сплачено кошти стягувачу (перераховано суму коштів, що залишилась після стягнення виконавчого збору).

Таким чином AT «Укрсоцбанк» повинен був отримати 27 636 363,60 гри. від реалізації на електронних торгах ДП «СЕТАМ» групи приміщення №151, площею 688.90 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 49 а (27 636 363,60 гри. + 10% = 30 400 000 гри.).

До позовної заяви додано клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.04.2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/9491/20. Витребувано від відповідача належним чином засвідчену копію розпорядження про зарахування коштів до державного бюджету (виконавчого збору) у виконавчому провадженні №55614244, отриманих від реалізації лоту №312700, об`єктом яких є група приміщень №151, площею 688,90 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 49А, та інформацію про розмір виконавчого збору, перерахованого до державного бюджету України за ВП№55614244.

Від представника Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва (надалі - відповідач) через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач з позовними вимогами не погоджується та вважає, що для задоволення позову відсутні підстави, оскільки, структурою управління Державної казначейської служби у Печерському районі м. Києва, яка затверджена Першим заступником Голови Державної казначейської служби України 16.06.2016, не передбачено відповідного відділу організації виконання державного бюджету за надходженнями. Казначейське обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету по районах міста Києва централізоване на рівні Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві. Таким чином, відповідно до законодавства та своїх фактичних функціональних повноважень Управління Казначейства не володіє документами та інформацією щодо зарахування платежів до державного бюджету України у виконавчому провадженні №55614244, отриманих від реалізації лоту №312700, об`єктом яких є група приміщень №151 площею 688,90 кв.м., яке знаходиться за адресою м. Київ, вул. Володимирська, 49А. Порядком 787 чітко визначено механізм повернення коштів помилково або надміру сплачених коштів до бюджету. Проте, позивач, в свою чергу 17 квітня 2020 року (отримано 22 квітня 2020 року), звернувся до Управління Казначейства тільки з заявою та не надав подання відповідного органу, що контролює справляння надходжень бюджету, а саме Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Управлінням Казначейства листом 27 квітня 2020 року №05-18/1922 було надано відповідь у встановлений законодавством строк, в якій рекомендувало позивачу щодо повернення коштів виконавчого збору звернутися безпосередньо до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Від позивача 18.06.2020 через канцелярію Окружного адміністративного суду м. Києва, надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої він зазначає, що рішенням від 03 лютого 2020 року по справі №640/7065/19 визнано протиправними дії відповідача щодо розрахунку сум виконавчого збору та сум погашень, що повинні надійти стягувачу в межах виконавчого провадження №55614244. Зважаючи на ознайомлення з даним рішенням суду відповідачем та погодженням з ним (відсутність апеляції) Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України зобов`язаний був звернутися до відповідного підрозділу Казначейської служби України з поданням про повернення помилково/надміру зарахованих до бюджету платежів. Зважаючи на бездіяльність третьої особи 12.06.2020 р. АТ «Альфа-Банк» направлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України лист-вимогу про звернення з поданням до Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва та Державної Казначейської служби України про повернення помилково/надміру зарахованих до бюджету платежів, зокрема 276 363,60 грн (як виконавчий збір), які надійшли від реалізації іпотечного майна Лоту №312700, а саме: група приміщень №151, площею 688.90 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 49 а, в межах виконавчого провадження №55614244.

Відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив, у яких він зазначає, що в позовній заяві АТ «Альфа-Банк» відповідачем зазначило Управління Казначейства, яке жодних протиправних дій (бездіяльності) відносно позивача не вчиняло, що навіть випливає зі змісту позовної заяви. Управління Казначейства жодним чином не порушило право Позивача на повернення виконавчого збору, не вчинено жодних неправомірних дій та бездіяльності та не є належним відповідачем но справі.

Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - третя особа) через канцелярію суду надано пояснення, у яких він вказує, що згідно акту державного виконавця від 12.02.2019 № 55614244/14 про реалізацію предмета іпотеки на рахунок Міністерства юстиції України 11.12.2018 надійшли кошти у сумі 30 400 000,00 грн. Вищевказані кошти згідно розпорядження від 13.12.2018 № 55614244 у сумі 27 360 000,00 грн. перераховано на користь стягувача (позивача) в рахунок погашення заборгованості та 3 040 000,00 грн. перераховано на користь держави виконавчого збору. (30 400 000-10% = 27 360 000). Відтак, вважає, що державним виконавцем правомірно здійснено розрахунок суми виконавчого збору.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзиви на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 21 січня 2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною відкрито виконавче провадження №55614244 щодо примусового виконання виконавчого напису №7860 виданого 20.12.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитром Олеговичем про звернення стягнення на наступне майно: - нежитлове приміщення № 144, загальною площею 1206.00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Володимирська, 49А; - нежитлове приміщення № 145, загальною площею 1137,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Володимирська, 49А; - нежитлове приміщення № 151, загальною площею 688,90 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Володимирська, 49А; - нежитлове приміщення № 153 загальною площею 960,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Володимирська, 49А, які належать ФІРМІ "Т.М.М." (місцезнаходження: 04116; м. Київ. вул. Провіантська. буд. 3, податковий номер: 14073675), на користь Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29, податковий номер: 00039019).

В рамках виконавчого провадження №55614244 державним виконавцем проведено опис та арешт, оцінку іпотечного майна (зазначених нежитлових приміщень), а також передано для реалізації на публічних торгах Державним підприємством «СЕТАМ».

30 листопада 2018 року відбулися електронні торги Державного підприємства «СЕТАМ» щодо лоту №312700, об`єктом продажу якого є група приміщень №151, площею 688.90 кв.м. (м. Київ, вул. Володимирська, 49 а).

Відповідно до Протоколу №373136 проведення електронних торгів від 30.11.2018 року переможцем визначено Учасника 3, від якого надійшла найбільша цінова пропозиція в сумі 32 000 000.00 грн.

Відповідно протоколу проведення електронних торгів переможець торгів повинен сплатити на рахунок Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ за придбання Лоту №312700 кошти в сумі 30 400 000,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення №10570 від 13 грудня 2018 року від Державної казначейської служби України м. Київ до банку надійшли грошові кошти в сумі 27 360 000.00 грн. за виконання виконавчого напису № 7860 від 20.12.2017 р. про стягнення з Фірми «Т. М. М.».

Рішенням окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року по справі №640/7065/19 частково задоволено позов АГ «Альфа-Банк» як правонаступника AT «Укрсоцбанк» до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, яким визнано протиправними дії останнього щодо розрахунку сум виконавчою збору та сум погашень, що повинні надійти стягувачу в межах виконавчого провадження №55614244.

27 лютого 2020 р. та повторно 01 квітня 2020 р. на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України адвокатом Процько І.Я. направлено адвокатські запити з проханням надати розпорядження про перерахування виконавчого збору до Державного бюджету України, отриманого від продажу майна в межах виконавчого провадження №55614244, лот №312700, об`єктом якого є група приміщень №151, загальною площею 688,90 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська 49А.

17 квітня 2020 року адвокатом Процько І.Я. на адресу Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва направлено адвокатський запит з проханням, надати інформацію про дату та розмір перерахування до державного бюджету виконавчого збору у виконавчому провадженні №55614244 та отриманих від реалізації лоту №312700, а також надати копії розпорядження про зарахування коштів до державно бюджету (виконавчого збору) у виконавчому провадженні №55614244, отриманих від реалізації лоту №312700, об`єктом якого є група приміщень №151, загальною площею 688,90 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська 49А.

17 квітня 2020 року на адресу відповідача позивачем направлено подання про повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів в сумі 276 363,60 грн.

Листом від 27 квітня 2020 року №05-18/1922 відповідачем було надано відповідь, в якій рекомендовано позивачу, щодо повернення коштів виконавчого збору, звернутися безпосередньо до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

12.06.2020 р. позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із проханням звернутись із поданням до Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва та Державної Казначейської служби України про повернення помилково/надміру зарахованих до бюджету платежів, зокрема 276 363,60 грн (як виконавчий збір), які надійшли від реалізації іпотечного майна Лоту №312700.

Вважаючи дії відповідача щодо не повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів в сумі 276 363,60 грн., позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з пунктом частини 33 статті 29 Бюджетного кодексу України визначено, що до доходів загального фонду Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67 1 цього Кодексу) належать: 50 відсотків виконавчого збору, стягнутого органами державної виконавчої служби.

Також, відповідно до пункту 13-1 частини 3 статті 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67 1 цього Кодексу) є: 50 відсотків виконавчого збору, стягнутого органами державної виконавчої служби.

Частиною 2 статті 45 Бюджетного кодексу України визначено, що Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Частиною 4 статті 45 Бюджетного кодексу України визначено, що податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Відповідно до абзацу 5 пункту 5 розділу 1 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Таким чином, подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів подається саме платником.

Отже, законодавством визначено порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів, який передбачає наявність подання.

Матеріали справи не містять доказів відмови або бездіяльності Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва щодо розгляду подання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення помилково/надміру зарахованих до бюджету платежів, зокрема 276 363,60 грн (як виконавчий збір), які надійшли від реалізації іпотечного майна Лоту №312700 (група приміщень №151, площею 688.90 кв.м., м. Київ, вул. Володимирська, 49А), в межах виконавчого провадження №55614244, а відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги стягнути з Державного бюджету України на користь АТ «Альфа-Банк» , грошові кошти в сумі 276 363,60 гривень, не підлягають задоволенню.

Одночасно суд зазначає, що, позивач не позбавлений права на звернення до суду з вимогами до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про формування та направлення до Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва подання про повернення помилково/надміру зарахованих до бюджету платежів у сумі 276 363,60 грн (як виконавчий збір), які надійшли від реалізації іпотечного майна Лоту №312700, проте, в рамках цієї адміністративної справи такі вимоги розгляду не підлягають.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності суд враховує, чи прийняті (вчинені) вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, не підлягає поверненню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «Альфа-Банк» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.