Справа № 200/7379/20-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року справа №200/7379/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Блохіна А.А., суддів: Гаврищук Т.Г., Ястребова Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року (повне судове рішення складено 28 вересня 2020 року у м. Слов`янську) у справі № 200/7379/20-а (суддя в І інстанції Олішевська В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про: визнання протиправним та скасування рішення № 197 Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про відмову в призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 від 06.07.2020 року, зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2020 року, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2, відповідно до пункту б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року в редакції до внесення змін Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, - з 02.07.2020 року з дати звернення із заявою про призначення пенсії та виплатити заборгованість, яка виникла у зв`язку із призначенням пенсії,-

УСТАНОВИВ:

07 серпня 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення № 197 Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про відмову в призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 від 06.07.2020 року, зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2020 року, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2, відповідно до пункту б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року в редакції до внесення змін Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, - з 02.07.2020 року з дати звернення із заявою про призначення пенсії та виплатити заборгованість, яка виникла у зв`язку із призначенням пенсії. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02.07.2020 року вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за Списком № 2, однак відповідачем було прийнято рішення № 197 від 06.07.2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Позивач зазначає, що згідно даного рішення їй було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Позивач вважає дану відмову протиправною та такою, що суперечить нормам діючого законодавства України і яка порушує її законне право на пільгову пенсію. При цьому, позивач зазначає, що рішення Конституційного суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 передбачено застосування приписів ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIIІ. Позивач зазначає, що відповідно до п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 виникло у неї при досягненні 50-річного віку. Позивач вказує на те, що на момент звернення з заявою про призначення пенсії їй виповнилось 50 роки та вона має необхідний пільговий та страховий стаж, отже у неї виникло право на призначення пенсії відповідно до п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням Рішення Конституційного суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020. З огляду на викладене позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі № 200/7379/20-а відмовлено у задоволенні позовних вимог. Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції. У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з таких підстав. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 10-11). 02.07.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області із заявою № 5652 про призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с. 50). До заяви були надані наступні документи: скановану копію паспорта НОМЕР_1 від 20.07.1997 року, сканкопія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, сканкопія трудової книжки НОМЕР_3 від 22.07.1988 року; сканкопія диплому А № 949400 від 18.07.1988 року, сканкопія посвідчення НОМЕР_4 від 22.02.2019 року, сканкопія довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 547-к від 19.05.2020 року. 06.07.2020 року Управлінням Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області прийнято рішення № 197 про відмову в призначенні пенсії (а.с. 12). Зі змісту рішення встановлено, що на підставі наданих ОСОБА_1 документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу її пільговий стаж складає 31 рік 3 місяців 12 днів, при загальному стажі роботи 34 роки 8 місяців 15 днів. Право на пенсію за віком ОСОБА_1 набуде у 55 років згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тобто 08.05.2025 року. Не погоджуючись із таким рішенням пенсійного органу щодо відмови у призначенні пенсії за Списком № 2 відповідно до п. б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з врахуванням висновків рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, позивач звернувся до суду з даним позовом. Відтак, факт обрахування страхового та пільгового стажу не спірною обставиною у справі. Предметом спору у цій справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії, із застосуванням ч.1 та п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV без врахування приписів ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, з урахуванням рішення Конституційного суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що з огляду на те, що на момент прийняття спірного рішення позивач не досягла віку передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд вважає, що рішення № 197 відповідача про відмову в призначенні пенсії від 06.07.2020 року є правомірним. Колегія суддів не погоджується з такими висновками та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходить з наступного. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України. Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ визначено, що цим Законом призначаються трудові пенсії, зокрема пенсії за віком. Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 в справі № І-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти б-г статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VІІІ (далі Закон № 213-VІІІ). Отже, з 23.01.2020 - дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 в справі № І-р/2020 діють положення п. б статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції, яка була чинна до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, які визначають умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 та які підлягають застосуванню у наведеній у цьому Рішенні редакції. Разом з тим, залишилися чинними відповідні положення Закону № 1058-IV. Відтак, з 23.01.2020 в Україні існують два закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, які входять до Списку № 1, а саме: пункт б статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ. У випадку позивача, норми вказаних законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає: 50 років за пунктом б ст. 13 Закону 1788-ХІІ (у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ); 55 років за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ. За таких умов, колегія суддів вважає за можливе застосувати правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини на користь невладного суб`єкта - приватної особи. Враховуючи, що позивач досяг 50 років, має 31 рік 3 місяців 12 днів пільгового стажу, на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 та 34 роки 8 місяців 15 днів загального стажу, вона має право на пенсію по досягненню 50 річного віку, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) від 23.01.2020. Також, як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорі у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. Згідно Рішення ЄСПЛ по справі Рисовський проти України (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 (заява № 29979/04), принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, колегія суддів дійшла висновку, що з метою повного захисту порушених прав та інтересів особи, необхідним є визнання протиправним та скасування рішення № 197 Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про відмову в призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 від 06.07.2020 року та, з огляду на наявність дискреційних повноважень відповідача при прийнятті рішень про призначення чи відмову в призначенні пенсії, зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2020 року про призначення пільгової пенсії за віком за списком № 2 з урахуванням висновків суду. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення місцевого суду скасуванню. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів зазначає. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Як вбачається з матеріалів справи позивачем за подання адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. та за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 1261,20 грн. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. (840,80 грн. + 1261,20 грн.). Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі № 200/7379/20-а задовольнити частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі № 200/7379/20-а скасувати. Прийняти нову постанову. Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково. Визнати протиправним та скасування рішення № 197 Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про відмову в призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 від 06.07.2020 року. Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2020 року про призначення пільгової пенсії за віком за списком № 2 з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, 5, ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2102 (дві тисячі ста двох гривень) 00 коп. Повне судове рішення 17 грудня 2020 року. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

Л.В. Ястребова