Справа № 160/10606/20
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 грудня 2020 року Справа №160/10606/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Луніна О.С., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2020 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ), в якій позивач просить, а саме:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 , як не працюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу, зазначеного в трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, підвищення розміру пенсії відповідно до ч. З ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, починаючи з дати звернення - 25.02.2019 року та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року відкрито провадження у справі № 160/10606/20 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху на підставі ч. 13 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивачеві встановлено строк - п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду оригіналу документа про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. за позовну вимогу немайнового характеру.

На виконання вимог ухвали від 26.10.2020 року позивачем до суду подано клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке обгрунтовано тим, що згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків у позивача ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2019 року станом на 17.04.2020 року відсутній дохід. Тому, 5% розмір річного доходу позивача становить 0 грн. Отже, розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру доходу позивача за попередній календарний рік, що є підставою для відстрочення сплати судового збору. Крім того, позивач зазначає, що вона проживає в Ізраїлі, однак там вона не працює, отримує лише допомогу, яка не є доходом. Іншу інформацію про доходи в Ізраїлі надає відомство національного страхування (Бітуах Леумі), проте на даний час в зв`язку з протиепідеміологічними заходами особам похилого віку заборонено залишати місце проживання. Тобто, отримати самостійно та надати суду інформацію про те, що ОСОБА_1 у віці 65 років не працює та не отримує дохід, на даний час не можливо. Тому, позивачем заявлено клопотання про витребування у відомстві національного страхування Ізраїлю інформацію про доходи ОСОБА_1 .

Щодо клопотання позивача про витребування у відомстві національного страхування Ізраїлю інформацію про доходи ОСОБА_2 , суд зазначає, що згідно із ч. 2 ст. 79 КАС України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 79 КАС України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Таким чином, обов`язок доказування покладено на позивача і, лише, у випадку неможливості надати відповідні докази, позивачу надано право звернення до суду із клопотанням про витребування доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 80 КАС України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

При цьому, згідно із ч. 2 ст. 80 КАС України, у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Так, у поданому до суду клопотанні позивачем не зазначено заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Позивач, в обгрунтування заявленого клопотання зазначила, що на даний час у зв`язку із протиепідеміологічними заходами особам похилого віку заборонено залишати місце проживання. Тому, отримати самостійно та надати суду інформацію про те, що ОСОБА_1 у віці 65 років не працює та не отримує дохід, на даний час не можливо.

Однак, позивач не скористалась правом на письмове чи електронне звернення до відповідного органу для отримання інформації, тобто не вжила усіх можливих заходів для отримання доказів.

Отже, позивачем не доведено неможливості самостійно надати докази, а тому законні підстави для задоволення клопотання про витребування інформації відсутні.

Розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд зазначає таке.

Приписами ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України - суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Аналіз вказаної норми свідчить, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору, з урахуванням приписів з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Однак, позивачем не надано суду доказів на підтвердження обставин того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подану нею позовну заяву у встановленому законом порядку.

Так, у наданій позивачем довідці зазначено про відсутність інформації про доходи позивача у 2019 році на території України, проте, як вбачається із позовної заяви, позивач постійно проживає на території держави Ізраїль, однак інформації про їх доходи в Ізраїлі суду не надано.

Крім того, позивачем не надано відомості щодо розміру соціальної допомоги ОСОБА_1 у Ізраїлі для визначення судом співмірності розміру судового збору до розміру соціальної допомоги.

Згідно із частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки наведені позивачем обставини не передбачені Законом України «Про судовий збір», як підстави для звільнення від сплати судового збору, а доказів наявності інших підстав для його звільнення суду не надано, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору необхідно відмовити.

Таким чином, суд дійшов висновку, що станом на 17 грудня 2020 року позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 26 жовтня 2020 року та не усунено недоліки позовної заяви у визначений судом строк.

Частиною 15 статті 171 КАС України встановлено, що у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

З огляду на викладене, керуючись ст. 171, 248, 256, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування інформації про доходи позивача у відомстві національного страхування Ізраїлю відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Копію ухвали направити всім сторонам по справі.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна