Справа № 380/6779/20
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6779/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лізогуб В.В.,

представника позивача Трофімова Р.В.,

представника відповідача Поповича С.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України

про стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

-стягнути Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 25.01.2019 року по день фактичної виплати 15.05.2020 року терміном 475 днів, виходячи з середньо денного заробітку (грошового забезпечення) нарахованого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходив військову службу в Кінологічному навчальному центрі Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на посаді інспектора прикордонної служби І категорії начальника І мобільної групи 2 виділення інспекторів прикордонної служби (на бронетранспортерах) І прикордонної застави І відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування. Вказує, що відповідач при звільненні позивача не здійснив з ним повного розрахунку, зокрема щодо виплати індексації грошового забезпечення. Зазначив, що наказом начальника Кінологічного навчального центру від 25.01.2019 №18-ОС його виключено зі списків особового складу частини, а повний розрахунок з ним проведено лише 15.05.2020. На думку позивача, відповідач несе відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст.ст.116, 117 Кодексу законів про працю України. Просить суд стягнути середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплату індексації грошового забезпечення). Позивач просить суд позовні вимоги задоволити повністю.

Відповідач подав відзив на позовну заяву у якому зазначає, що наказом начальника Кінологічного навчального центру від 25.01.2019 №18-ОС позивача виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення. 15.05.2020 року Кінологічним навчальним центром було перераховано на особистий рахунок ОСОБА_1 4593,19 грн. за індексацію грошового забезпечення, що підтверджується платіжним дорученням №503 від 14.05.2020 року. Відповідач не погоджується із невизначеною позивачем кількістю днів несвоєчасної виплати при звільненні. Зокрема зазначає, що абзацом 2 наказової частини наказу начальника Кінологічного навчального центру від 25.01.2019 за №18-ОС зазначено: «надати щорічну основу відпустку за 2018 рік (продовжено у зв`язку з лікуванням під час відпустки) терміном 14 днів з 25.01.219 по 07.02.2019 року з виїздом до м.Броди Львівської області. Датою виключення зі списків особового складу центру вважати останній день відпустки 07 лютого 2019 року». Таким чином, позивач виключений зі списків особового складу частини 07.02.2019 року, розрахунок з позивачем здійснено 15.05.2020 року, відповідно строк затримки розрахунку складає 463 дні. Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки додаткової відпустки працівникам. які мають дітей або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний відпрацьований час.

Згідно довідки фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) Кінологічного навчального центру, середньоденний заробіток ОСОБА_1 складав 366,41 грн.

Виходячи з даного, сума компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільнені, складатиме: 366,41 грн. * 463 дні = 169647,83 грн.

Враховуючи, що невиплачена станом на день звільнення сума індексації 4 593,19 грн., яка виникла за 463 календарних дні - є значно меншою ніж середньомісячна заробітна плата позивача, відповідач вважає на за необхідне застосувати до даних правовідносин принцип співмірності.

Відповідач вказує, що застосовуючи принцип співмірності, позивачу підлягає відшкодуванню сума у розмірі 4593,19 грн.

Таким чином, просить позов задоволити частково.

Згідно ухвали від 26.08.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі, призначено справу для розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін 01.10.2020 року.

01.10.2020 відкладено судове засідання на 12.11.2020.

12.11.2020 відкладено судове засідання на 10.12.2020.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Кінологічному навчальному центрі Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на посаді інспектора прикордонної служби І категорії начальника І мобільної групи 2 виділення інспекторів прикордонної служби (на бронетранспортерах) І прикордонної застави І відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування.

Наказом начальника Кінологічного навчального центру від 28.12.2018 року №266-ОС позивача звільнено у запас у зв`язку із закінченням строку контракту.

Наказом начальника Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 25.01.2019 за №18-ос ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу центру 07.02.2019 (останній день відпустки). Остаточна дата закінчення проходження військової служби позивача - 07.02.2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на дату виключення позивача зі списків особового складу центру відповідачем не проведено повного розрахунку по грошовому забезпеченню.

Остаточний розрахунок відповідачем здійснено 15.05.2020 шляхом перерахування на картку 4593,19 грн., що підтверджується платіжним дорученням №503 від 14.05.2020 року.

Позивач вважає, що має право на отримання середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата індексації грошового забезпечення) відповідно до Кодексу законів про працю України, що зумовило звернення до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою та другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Порядок звільнення з військової служби та здійснення розрахунку при звільнені з грошового, матеріального та інших видів забезпечення визначений Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009.

Відповідно до пункту 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.

У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець.

З аналізу викладеного слідує, що грошове забезпечення позивача, мало бути виплачено позивачу у день виключення його зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Оскільки зазначені нормативно-правові акти, які визначають порядок та умови виплати грошового забезпечення, зокрема при звільненні, не містять норм, які б регулювали питання строку розрахунку при звільненні та відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, то необхідно виходити з приписів трудового законодавства щодо оплати праці.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно із статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За загальним правилом, норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Тобто, норми КЗпП України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Непоширення норм КЗпП України на військовослужбовців стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено відповідальності роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, суд дійшов висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення зі служби в Державній прикордонній службі України.

При цьому судом врахована правова позиція в подібних правовідносинах, сформована Верховним Судом в постановах від 01.03.2018 у справі №806/1899/17 та від 31.05.2018 у справі № 823/1023/16.

Судом встановлено, що відповідачем здійснено остаточний розрахунок з позивачем 15.05.2020, що підтверджується платіжним дорученням №503 від 14.05.2020 року, та не заперечується відповідачем.

Вказане свідчить про те, що повний розрахунок з ОСОБА_1 відповідач провів не в день виключення позивача із списків Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України 07.02.2019 року, а саме 15.05.2020, тобто несвоєчасно.

Тому відповідно до статті 117 КЗпП України позивач має право на виплату середнього заробітку за період затримки такого розрахунку.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати від 08.02.1995 №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно із статтею 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 07.02.2019, а заборгованість перераховано 15.05.2020.

Як вказано в наказі від 25.01.2019 №18-ос, 07.09.2019 остаточна дата закінчення військової служби, тобто останній робочий день, а 15.05.2020 дата повного розрахунку.

Таким чином час затримки повного розрахунку з позивачем становить з 08.02.2019 по 14.05.2020.

Оскільки час затримки повного розрахунку з позивачем з 08.02.2019 по 14.05.2020 становить 462 календарних днів, то за цей період відповідач повинен виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідно до довідки-розрахунку середнього заробітку ОСОБА_1 розмір грошового забезпечення позивача за два місяці перед звільненням становить 22717,48грн. (10883,24 грн за грудень 2018 року та 11834,24 грн. за січень 2019 року).

Для обчислення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні необхідно застосовувати показник 366,41 грн. за день (22717,48 грн. / 62 кількість календарних днів у грудні 2018 року та січні 2019 року).

Період затримки фактичного розрахунку становить 462 днів, отже сума середнього грошового забезпечення становить 169281,42 грн. (366,41 х 462 днів).

Вирішуючи питання щодо суми середнього грошового забезпечення, яке підлягає виплаті позивачу у зв`язку із затримкою фактичного розрахунку, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №524/1714/16-а (К/9901/8793/18) щодо застосування принципу співмірності, з урахуванням таких обставин, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини, за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати тощо.

Саме така правова позиція щодо застосування принципу співмірності до подібних правовідносин викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 806/345/16, від 18.07.2018 у справі № 825/325/16 і постановах Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 806/2473/18, від 24.07.2019 у справі № 805/3167/18-а, яка відповідно до пункту 5 частини другої статті 242 КАС України врахована судом при ухваленні даного рішення.

Як встановлено судом, сума виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення становить 4593,19 грн., а середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні 169281,42 грн. Вказане свідчить про не співмірність таких сум і зумовлює застосування судом до даних правовідносин принципу співмірності.

Визначаючи частку своєчасно невиплаченої частини заробітної плати позивача, суд встановив, що така становить 0,02 від середнього заробітку за час затримки розрахунку:

4593,19 грн. / 169281,42 грн. (сума індексації грошового забезпечення та середній заробіток за весь час затримки розрахунку) = 0,02.

Отже сума, яка підлягає відшкодуванню становить: 366,41 грн. (середньоденна заробітна плата) х 462 (днів затримки розрахунку) х 0,02 = 3385,63 грн.

Виплата відповідачем середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 3385,63 грн. відповідатиме принципу співмірності.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно статті 5 Закону України Про судовий збір і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.02.2019 по 14.05.2020 (462 календарних днів) в сумі 3385,63 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судовий збір стягненню із сторін не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 15.12.2020 року.

Суддя Крутько О.В.