Справа № 944/1919/20
Суддя: Швед Н. П.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/1919/20
Провадження №2-а/944/160/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Швед Н.П.

з участю секретаря - Козака О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , УПП у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №447677 від 02.04.2020року,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , УПП у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №447677 від 02.04.2020року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02.04.2020 року поліцейським УПП у Львіській області ДПП Байдалою Н.М. було винесено постанову серії ДП 18 №447677 від 02.04.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Із змісту вищевказаної постанови вбачається, що він 02 квітня 2020 року об 12 год. 55 хв. в м.Львові по вул.Кукурудзяна, 1 керуючи транспортним засобом марки «BMW 330D», номерний знак НОМЕР_1 він користувався мобільним телефоном, тримаючи його у руці, чим порушив п.2.9д ПДР України, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Вважає, що дана постанова є неправомірною, оскільки не відображає дійсних обставин, що мали відношення до цієї події. Зокрема, 02 квітня 2020 року в м.Львові по вул.Липинського, 58, він дійсно керував транспортним засобом марки «BMW 330D», номерний знак НОМЕР_1 , проте згодом його машина почала перегріватися, в результаті чого він змушений був зробити зупинку на острівку безпеки. Після чого зателефонував майстру, який йому повідомив, що він зможе продовжувати рух тоді, коли машина охолоне. Згодом він продовжив рух і в цей час до нього під`їхали працівники патрульної поліції та повідомили, що він розмовляв по мобільному телефону коли керував автомобілем. Його пояснення, що він розмовляв по телефону коли зупинився на острівку безпеки поліцейські залишили поза увагою та склали відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП.

Під час складання постанови працівниками поліції він неодноразово наголошував на тому, що жодних доказів на підтвердження того, що він дійсно розмовляв по мобільному телефону, коли керував автомобілем йому не надано.

Вважає дії поліцейського неправомірними та такими, що грубо порушують вимоги КУпАП, а відтак просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адмністративне правопорушення у сфері забезпеченя безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №447677 від 02.04.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явилися, хоч про дату, час та місце розляду справи були належним чином повідомлені, про причини своєї неявки суду не повідомили. Відзиву на позов та будь-яких доказів у визначений строк, які б спростовували доводи позивача не подали.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами та доказами.

З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які містяться в матеріалах провадження, суд прийшов до наступного.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адмністративне правопорушення у сфері забезпеченя безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №447677 від 02.04.2020 року, ОСОБА_1 02 квітня 2020 року об 12 год. 55 хв. в м.Львові по вул.Кукурудзяна, 1 керуючи транспортним засобом марки «BMW 330D», номерний знак НОМЕР_1 користувався мобільним телефоном, тримаючи його у руці, чим порушив п.2.9д ПДР України, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. За вчинення даного адміністративного правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Ч.2 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об?єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Із матеріалів справи вбачається, що свідків правопорушення не встановлено, не відібрано у них пояснення. До постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

В оспорюваній постанові інспектор не врахував приписів частин 1-3 ст.7 КУпАП про необхідність розгляду і вирішення справ не інакше як на підставі наступних засад: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Усупереч вимогам ч.2 ст.79 КАС України відповідачами не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 порушив вимоги Правил дорожнього руху, що стало підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України», висловив позицію, що принцип презумпції невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З наведених міркувань, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з підстав недоведеності суб`єктом владних повноважень факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення, відтак постанову серії ДП 18 №447677 від 02.04.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 слід скасувати, а провадження у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.77, 242-244, 246, 268, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , УПП у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №447677 від 02.04.2020року - задовольнити.

Постанову серії ДП 18 №447677 від 02.04.2020року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Швед Н.П.