Справа № 826/704/16
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 826/704/16

адміністративне провадження №К/9901/13950/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Національного банку України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.08.2016 (судді - Кобилянський К.М., Мазур А.С., Федорчук А.Б.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016 (судді - Грибан І.О., Беспалов О.О., Парінов А.Б.) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Акко Інтернешнл» до Національного банку України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" про визнання бездіяльності протиправною,

-встановив:

У січні 2016 року ТОВ «Акко Інтернешнл» звернулось до суду з позовом, в якому просило:

1) визнати протиправною бездіяльність Національного банку України у період з 01.07.2011 по 28.02.2014 щодо не вжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», яка виразилась у порушенні строків:

- проведення інспекційної планової перевірки публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» не рідше одного разу на 36 місяців;

- надання публічному акціонерному товариству «Брокбізнесбанк» результатів інспекційної перевірки за період з 01.07.2008 по 01.08.2013, встановлених статтею 19 Господарського кодексу України;

- повідомлення публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про встановлення рейтингової оцінки за системою CAMELS за результатами інспекційної перевірки за період з 31.07.2008 по 01.08.2013.

2) визнати протиправною бездіяльність Національного банку України в період з листопада 2013 року - лютого 2014 року щодо невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на підставі проведеної перевірки та складеного звіту про інспектування ПАТ «Брокбізнесбанк» за період з 01.07.2008 по 01.08.2013 та встановленої рейтингової оцінки CAMELS, що є порушенням вимог статті 73 Закону України «Про банки та банківську діяльність», пункту 5 глави 2, пункту 4 глави 3, пункту 5 глави 4, пункту 5 глави 5, пункту 4 глави 6 Положення про порядок визначення рейтингових оцінок за рейтинговою системою CAMELS.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.03.2012 між ТОВ «Акко Інтернешнл» та ПАТ «Брокбізнесбанк» укладено договір банківського вкладу №104-03-12/978, відповідно до якого вкладник передав, а банк прийняв вклад, на умовах цього договору, грошові кошти на суму 150 000,00 Євро, строком по 26.03.2013 (термін дії договору був пролонгований додатковою угодою №2 по 03.04.2014).

Також, 05.04.2012 між ТОВ «Акко Інтернешнл» та ПАТ «Брокбізнесбанк» укладено договір банківського вкладу №107-04-12/978. відповідно до якого вкладник передав, а банк прийняв вклад, на умовах цього договору, грошові кошти на суму 70 000,00 Євро, строком по 10.04.2013 (термін дії договору був пролонгований додатковою угодою №2 по 14.04.2014).

28.02.2014 Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 107 «Про віднесення ПАТ «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних». Одночасно, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.02.2014 №9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Брокбізнесбанк».

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 №339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 №45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Куреного Олександра Вікторовича на період з 11 червня 2014 року до 10 червня 2015 року включно.

Листом від 12.11.2015 №7618 ПАТ «Брокбізнесбанк» повідомило позивача, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.10.2014 №226/14 щодо затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Брокбізнесбанк», відповідно до якого грошові вимоги ТОВ «Акко Інтернешнл» до ПАТ «Брокбізнесбанк» акцептовані у сумі 3 925 602,67 грн. та будуть задовольнятися в 7 чергу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що кредиторські вимоги позивача не будуть задоволені через те, що сума зобов`язань ПАТ «Брокбізнесбанк» значно перевищує суму вартості активів, за рахунок яких будуть задоволені вимоги кредиторів. Таку ситуацію позивач пов`язує із бездіяльністю Національного банку України, який, на переконання позивача, не вжив своєчасних заходів відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про Національний банк України", що і призвело до негативних фінансово-економічних наслідків у ПАТ «Брокбізнесбанк».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.03.2016 відмовлено у задоволенні клопотання Національного банку України про залишення позову без розгляду.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.08.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016, позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Національного банку України у період з 01.07.2011 по 28.02.2014 щодо не вжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», яка виразилась у порушенні строків:

- проведення інспекційної планової перевірки публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» не рідше одного разу на 36 місяців;

- надання публічному акціонерному товариству «Брокбізнесбанк`результатів інспекційної перевірки за період з 01.07.2008 по 01.08.2013, встановлених статтею 19 Господарського кодексу України;

- повідомлення публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк`про встановлення рейтингової оцінки за системою CAMELS за результатами інспекційної перевірки за період з 31.07.2008 по 01.08.2013.

Визнано протиправною бездіяльність Національного банку України в період листопада 2013 року - лютого 2014 року щодо невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на підставі проведеної перевірки та складеного звіту про інспектування ПАТ «Брокбізнесбанк» за період з 01.07.2008 по 01.08.2013 та встановленої рейтингової оцінки CAMELS, що є порушенням вимог статті 73 Закону України «Про банки та банківську діяльність», пункту 5 глави 2, пункту 4 глави 3, пункту 5 глави 4, пункту 5 глави 5, пункту 4 глави 6 Положення про порядок визначення рейтингових оцінок за рейтинговою системою CAMELS.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскаржувана бездіяльність Національного банку України у період з 01.07.2011 по 28.02.2014 вже була предметом розгляду іншої адміністративної справи, а саме справи №826/19469/14.

Зокрема, суди встановили, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.03.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2015 у справі №826/19469/14, частково задоволено позов ТОВ «Євротранском»: визнано протиправною бездіяльність Національного банку України у період з 01.07.2011 по 28.02.2014 щодо не вжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», яка виразилась у порушенні строків: проведення інспекційної планової перевірки публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» не рідше одного разу на 36 місяців; надання публічному акціонерному товариству «Брокбізнесбанк» результатів інспекційної перевірки за період з 01.07.2008 по 01.08.2013, встановлених статтею 19 Господарського кодексу України; повідомлення публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про встановлення рейтингової оцінки за системою САМЕLS за результатами інспекційної перевірки за період з 01.07.2008 по 01.08.201; визнано протиправною бездіяльність Національного банку України в період з листопада 2013 року - лютого 2014 року щодо невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на підставі проведеної перевірки та складеного Звіту про інспектування публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» за період з 01.07.2008 по 01.08.2013 та встановленої рейтингової оцінки САМЕLS, що є порушенням вимог статті 73 Закону України «Про банки та банківську діяльність», пункту 5 глави 2, пункту 4 глави 3, пункту 5 глави 4, пункту 5 глави 5, пункту 4 глави 6 Положення про порядок визначення рейтингових оцінок за рейтинговою системою CAMELS.

Враховуючи, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлена бездіяльність Національного банку України, яка є предметом дослідження в даній справі, суди дійшли висновку, що в силу положень статтей 72, 254, 255 КАС України такі обставини не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи, а тому позовні вимог є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

З ухваленими судовими рішеннями не погодився відповідач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки обставинам справи, не досліджено належним чином докази, які мають значення для правильного вирішення спору та ухвалено рішення, які підлягають скасуванню.

Зокрема посилався на те, що судами попередніх інстанцій безпідставно не взято до уваги доводи НБУ щодо пропуску позивачами строку звернення до суду.

Крім того, посилався на те, що позивач, як кредитор банку, не є особою, яка охоплюється наглядовою діяльністю Національного банку України, відповідно у позивача відсутня адміністративна процесуальна дієздатність для оскарження бездіяльності НБУ.

Заперечуючи проти касаційної скарги позивач просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, протягом усього розгляду справи судами попередніх інстанцій відповідач наполягав на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до суду з даним позовом. На цьому аргументі скаржник наполягає й під час перегляду в касаційному порядку судових рішень, прийнятих по суті спору, тому він не може бути проігнорований Судом.

Верховним Судом неодноразово розглядались справи у аналогічних правовідносинах, з аналогічним предметом спору, та висловлено правову позицію. Зокрема, у постановах від 12.06.2018 у справі №826/2158/17, від 31.05.2018 у справі №826/15789/16, від 03.05.2018 у справі №826/26727/15, від 03.05.2018 у справі №826/8153/16, від 25.04.2018 у справі №826/3994/16, від 21.02.2018 у справі №826/6940/16, від 21.08.2019 у справі №802/205/16, від 26.10.2020 у справі №826/27418/15.

Відтак, судова практика щодо розгляду цієї категорії спорів є усталеною і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.

Відповідно положень ст. 99 КАС України (в редакції до 15.12.2017) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення передбачених законом вимог.

Згідно з ст. 100 КАС України (в редакції до 15.12.2017) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Так, суд першої інстанції відхилив доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, в свою чергу апеляційним судом такі доводи залишені поза увагою, хоча відповідач на цьому наполягав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених ст. 341 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 67 Закону України «Про банки і банківську діяльність» метою банківського нагляду є стабільність банківської системи та захист інтересів вкладників і кредиторів банку щодо безпеки зберігання коштів клієнтів на банківських рахунках. Наглядова діяльність Національного банку України охоплює всі банки, їх відокремлені підрозділи, афілійованих та споріднених осіб банків, банківські групи, учасників банківських груп на території України та за кордоном, установи іноземних банків в Україні, а також інших юридичних та фізичних осіб у частині дотримання вимог цього Закону щодо здійснення банківської діяльності.

Проте, як встановлено у ч. 3 ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Національний банк України не здійснює банківський нагляд за банком у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, здійснюється ліквідація, крім отримання звітності в установленому Національним банком України порядку.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що про порушення своїх прав позивач дізнався з листа НБУ від 26.11.2015 №21-00009/92550, яким було надано відповідь на запит ТОВ «Акко Інтернешнл» від 16.11.2015 №139/Б, а тому строк звернення до суду ним не пропущено.

Водночас за правилами статті 99 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) перебіг строку звернення до суду розпочинається або з часу коли особа дізналась, або з часу коли особа повинна була дізнатись про такі обставини.

Як встановлено судами та свідчать матеріали справи, 28.02.2014 Правлінням Національного банку України прийнято постанову №107 «Про віднесення ПАТ «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних». Того ж дня виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №9 про початок процедури виведення ПАТ "Брокбізнесбанк" з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.

На офіційному вебсайті Фонду (http://www.fq.gov.ua) 03.03.2014 розміщено інформацію про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Брокбізнесбанк".

Таким чином, з моменту запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Брокбізнесбанк", а саме 28.02.2014, НБУ не здійснював банківського нагляду за цим банком, крім отримання звітності в установленому НБУ порядку, а тому оскаржувана бездіяльність відповідача могла мати місце лише до запровадження тимчасової адміністрації цього банку, тобто до 28.02.2014.

Національний Банк України в прес-релізі від 03.03.2014 на сторінці Офіційного інтернет -представництва НБУ (www.bank.gov.ua) розмістив інформацію про віднесення ПАТ "Брокбізнесбанк" до категорії неплатоспроможних.

Крім того, рішення Правління Національного банку України від 28.02.2014 №107 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" до категорії неплатоспроможних" та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014 №45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" є офіційними письмовими документами, які перебували в загальному доступі з моменту публікації в офіційних виданнях та були розміщені на офіційних сайтах Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України.

Таким чином, про незадовільний фінансовий стан ПАТ "Брокбізнесбанк" та його неплатоспроможність, що на думку позивача, є наслідком протиправної бездіяльності Нацбанку, що є предметом позову, позивач мав можливість дізнатися з лютого 2014 року.

Проте, з позовною заявою звернувся 14.01.2016, тобто після спливу встановленого шестимісячного строку.

Крім того, позивач ще у березні 2014 року звертався до відповідача зі скаргою щодо невиконання банком договірних зобов?язань, на яку отримав відповідь НБУ від 11.04.2014 №47-412/16186 про запровадження в банку тимчасової адміністрації та неможливість втручання в діяльність Фонду гарантування вкладів.

Позивачем не доведено та судами не встановлено, як існування дійсних непереборних обставин, які перешкоджали звернутись до суду за захистом своїх прав, так і вжиття позивачем активних дій для з`ясування обставин через існування яких позивач вважає порушеними свої права.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Початок перебігу строку на звернення до суду не може бути пов`язаний з обізнаністю чи необізнаністю позивача про окремі підстави позову, які є фактичними та/або юридичними обставинами, на яких ґрунтується вимога позивача.

Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини.

При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку на звернення з позовом суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту початку перебігу, закінчення встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку до дати звернення до суду.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24.11.2020 у справі 809/38/16, від 26.10.2020 у справі №817/3416/15 і колегія суддів враховує такі висновки під час вирішення цієї справи.

Відповідно до ст. 100 КАС України (в редакції, чинній на час звернення до суду) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

З огляду на вищенаведене, Суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення нового рішення про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а позовні вимоги - залишенню без розгляду..

Керуючись статтями 341, 344, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу Національного банку України - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.08.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016 - скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Акко Інтернешнл» до Національного банку України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" про визнання бездіяльності протиправною, - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук