Справа № 480/5799/20
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2020 року Справа №480/5799/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелети С.М., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про визнання дій протиправними та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) просить визнати протиправними дії Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області з проведення 26.06.2020 заходу державного контролю за дотриманням законодавства про рекламу ФОП ОСОБА_1 ; скасувати рішення від 12.08.2020 № 000097 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу в розмірі 5083,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведеної перевірки відповідачем було винесено рішення про застосування штрафу за порушення вимог Закону України «Про рекламу». Позивач не погоджується із спірними рішеннями у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Позивач зазначає, що відповідачем був проведений захід державного контролю без передбачених Законом підстав та з порушенням передбаченого Законом порядку, що в свою чергу тягне за собою визнання насідків такої перевірки у вигляді рішення про накладення штрафу також не законним. Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 693, але відповідачем було порушено порядок накладання штрафів за порушення законодавство про рекламу. Рішення про накладення штрафу було винесено не у порядку та спосіб, передбачений законодавством, в зв`язку з чим підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Зазначає, що відповідачем було накладено на позивача штраф у розмірі, що вище за мінімальний розмір штрафу, чим порушено принцип пропорційності порушення і покарання. Позивачем подано додаткові пояснення своєї позиції по справі, в яких зазначає, що позивач взагалі не була повідомлена про розгляд справи, лист не було направлено на її офіційну юридичну адресу, яка відповідачу була відома, а на адресу торгівельно-розважального комплексу, в якому позивач лише орендує приміщення, при цьому лист отримано невідомою особою, яка не працює у позивача в магазині. Позивач зазначає, що її юридична адреса відповідачем у повідомленні щодо розгляд справи Управлінням про накладення штрафу є невірною, поштовим відділенням повернуто лист із інформацією «неповна адреса», надано додаткові докази.

Представник відповідача подав відзив, у якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що при здійсненні контролю за дотриманням порядку розповсюдження реклами щодо захисту прав споживачів реклами та вимог до її змісту на території м. Суми службовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області встановлено, що на фасадах шухляд у торгівельному залі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якому здійснює торгівельну діяльність ФОП ОСОБА_1 було розміщено рекламу у вигляді наліпок з текстом наступного змісту: «розпродаж SALE розпродаж -50% розпродаж SALE розпродаж», «розпродаж SALE розпродаж -30% розпродаж SALE розпродаж», що є порушенням вимог ч.5 ст.8 Закону України «Про рекламу» Враховуючи те, що реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару, були застосовані штрафні санкції. Про час та місце розгляду справи позивач була повідомлена, лист було отримано уповноваженою особою позивача за адресою місця торгівлі, а тому твердження позивача про її необізнаність про проведення розгляду справи є необґрунтованим. Додатково до відзиву відповідачем надано суду документи, що стосуються проведеної перевірки та винесення спірного рішення, а також диск відеофіксації проведеної перевірки позивача, які також було направлено на адресу позивача.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що надана відеофіксаця перевірки свідчить про те, що перевіряючими взагалі не досліджувалося факт того, що на товарі, який реалізовувався в магазині позивача, наявні всі дані, які повинні бути згідно вимог Закону України «Про рекламу», що свідчить про те, що перевірка відбувалася вібірково.

Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначає, що висновки перевіряючих про те, що позивачем порушено вимоги Закону України «Про рекламу» підтверджуються наданими матеріалами, наліпки про рекламу не містять дати початку та закінчення розпродажу товару, наявність такої інформації на товарі жодними доказами не підтверджується.

Судом провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику, витребувано у сторін додаткові докази, відмовлено в задоволенні клопотання позивача про виклик свідка, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду клопотання ФОП ОСОБА_2 про надання додаткових доказів.

Дослідивши матеріали справи та доводи, наведені сторонами у заявах по суті справи, дослідивши зміст надано відповідачем диску відеофіксації проведеної перевірки, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд виходить із наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що при здійсненні контролю за дотриманням порядку розповсюдження реклами щодо захисту прав споживачів реклами та вимог до її змісту на території м. Суми службовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області встановлено, що на фасадах шухляд у торгівельному залі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює торгівельну діяльність ФОП ОСОБА_1 , було розміщено рекламу у вигляді наліпок з текстом наступного змісту: «розпродаж SALE розпродаж -50% розпродаж SALE розпродаж», «розпродаж SALE розпродаж -30% розпродаж SALE розпродаж».

Захід контролю здійснювався із застосуванням засобу відеофіксації - персональної відеокамери Body camera GF - 911 № 180095 та засобу фотофіксації - фотоапарату Nikon Сооріх W300 №40019363, відеозапис якого додано до матеріалів справи, та було досліджено судом.

Відповідачем після проведеної перевірки відображено про порушення позивачем вимог ч.5 ст.8 Закону України «Про рекламу», з тих підстав що реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару, що не було здійснено позивачем.

Наданий диск фіксування перевірки підтверджує, що 20.07.2020 о 13 год. 17 хв. службові особи Головного управління прибули до магазину «Магазин білизни 75В», за адресою: м. Суми, проспект М.Лушпи, буд. 4/1, на 1 поверсі ТРЦ «Лавина», в якому здійснює торгівельну діяльність ФОП ОСОБА_1 , повідомили продавцю про підстави перевірки, надали до огляду відповідні посвідчення.

Згідно відеофіксації та наданих документів відповідачем судом встановлено, що в середині магазину на шухлядах був розміщений текст наступного змісту: «розпродаж SALE розпродаж -50% розпродаж SALE розпродаж», «розпродаж SALE розпродаж -30% розпродаж SALE розпродаж». Даний текст не містив інформацію про дату початку і закінчення розпродажу, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару, що підтверджується відео фіксацією, а також роздруківкою стопкадрів відео фіксації.

Після перевірки відповідачем 21.07.2020 складено протокол про порушення законодавства про рекламу № 000094, прийнято рішення про початок розгляду справи № 000098.

На підставі матеріалів справи відповідачем було зафіксовано порушення позивачем вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про рекламу», тобто розміщено засіб внутрішньої реклами у вигляді наліпок з рекламою розпродажу «розпродаж SALE розпродаж -50% розпродаж SALE розпродаж», «розпродаж SALE розпродаж -30% розпродаж SALE розпродаж» у «ІНФОРМАЦІЯ_1», який розміщений за адресою: АДРЕСА_1, що не містить відомості про дату початку і закінчення розпродажу та про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

У зв`язку з цим, керуючись ч. 7 ст. 27 Закону «Про рекламу», враховуючи ненадання позивачем документів про вартість зазначеної реклами, відповідачем рішенням № 000097 від 12.08.2020 до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 5083 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про рекламу" (далі - Закон) внутрішня реклама - реклама, що розміщується всередині будинків, споруд, у тому числі в кінотеатрах і театрах під час, до і після демонстрації кінофільмів та вистав, концертів, а також під час спортивних змагань, що проходять у закритих приміщеннях, крім місць торгівлі (у тому числі буфетів, кіосків, яток), де може розміщуватись інформація про товари, що безпосередньо в цих місцях продаються; зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Законом України «Про рекламу» передбачено, що реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару (ч. 5 ст.8 Закону).

Згідно ч. 4 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів", вживання понять "знижка" або "зменшена ціна" або будь-яких інших, аналогічних за значенням, дозволяється лише з додержанням таких умов:

1) якщо вони застосовуються до продукції, яку безпосередньо реалізує суб`єкт господарювання;

2) якщо такого роду знижка або зменшення ціни застосовується протягом визначеного та обмеженого періоду часу;

3) якщо ціна продукції є нижчою від її звичайної ціни.

Після публічного повідомлення про початок проведення розпродажу, застосування знижок або зменшення ціни до споживачів повинна доводитися інформація про ціну продукції, що була встановлена до початку проведення відповідного розпродажу, застосування знижок або зменшення ціни, а також ціну цієї ж продукції, встановлену після їх початку (ч.6 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів").

За приписами ч. 7 ст. 8 та ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу» не вважається рекламою: розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці; вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення.

Судом встановлено, що в даному випадку, інформація із текстом на шухлядах всередині магазину містила наступний текст «розпродаж SALE розпродаж -50% розпродаж SALE розпродаж», «розпродаж SALE розпродаж -30% розпродаж SALE розпродаж».

Така інформація містилася саме на тих шухлядах, де розміщувався товар, який реалізувався позивачем, що підтверджується відео фіксацією.

Згідно відео фіксації, перевіряючим не було досліджено, чи відображено про наявність чи відсутність на товарі, який реалізовувався, інформації про дату початку і закінчення розпродажу та про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару безпосередньо на товарі. Таку інформацію перевіряючи не досліджували, питання відносно товару з`ясовано не було, що підтверджується відео фіксацією перевірки.

Статтею 1 Закону України «Про рекламу» визначено, що реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Згідно з положеннями частини сьомої статті 8 Закону України «Про рекламу» розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Системний аналіз вказаних положень дає змогу дійти висновку, що інформація про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, а також інформація, розміщена на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів придбавати товар або послугу, що реалізується суб`єктом, не є рекламою у розумінні частини сьомої статті 8 та частини шостої статті 9 Закону України «Про рекламу».

В даному випадку, в середині магазину, на торгівельному обладнанні, на якому було розміщено товар, який реалізовувався безпосередньо позивачем, була лише інформація із текстом наступного змісту» розпродаж SALE розпродаж -50% розпродаж SALE розпродаж», «розпродаж SALE розпродаж -30% розпродаж SALE розпродаж».

Таким чином, відповідачем необґрунтовано зазначає, що інформація на шухляді на якому розміщено реалізує мий товар, в місці, де такий товар реалізується, обов`язково є рекламою.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладений в постанові від 30.04.2020 справа №323/3491/16-а адміністративне провадження №К/9901/16282/18, в якій касаційна інстанція зазначає, що аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №323/1766/17, від 04.09.2019 у справі №1340/4421/18, від 11.11.2019 у справі № 323/1360/17, від 27.02.2020 у справі №405/4704/15-а, від 25.03.2020 у справі №461/4489/16-а.

Як зазначає позивач, сама інформація про товар, в тому числі і відсоток знижки, і співвідношення ціни, і період такої знижки була наявна на кожній продукції окремо, але такі обставини не досліджувалося перевіряючими,що підтверджується відеофіксацією, а тому не можуть бути взяті до уваги судом при розгляді справи.

Стосовно посилання відповідача на те, що позивача не було позбавлено права взяти участь у розгляді справи про порушення законодавства про рекламу у зв`язку із неналежним повідомленням, суд зазначає наступне.

В даному випадку, позивачу направлено лист № 6291-05.1/20 від 21.07.2020 за юридичною адресою АДРЕСА_2 , але доказів того, що такий лист було отримано позивачем, матеріали справи не містять, відповідачем не надано.

Крім того, суд звертає увагу, що адреса, на яку було направлено лист « АДРЕСА_2 » не є юридичною адресою позивача, оскільки згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доступ до якого є у відповідача, вірна юридична адреса ФОП ОСОБА_2 є « АДРЕСА_3 ».

Позивачем надано до суду дані офіційного сайту Укрпошти, згідно якого лист від 21.07.2020, який, як зазначає відповідач, направлений на юридичну адресу, було повернуто поштовим відділенням із відміткою «повернення за зворотною адресою : неповна адреса». При цьому про повернення листа та причини повернення відповідачу було відомо з 24.07.2020, але доказів того, що відповідач повторно направив лист на вірну повну юридичну адресу позивача, матеріали справи не містять. Судом враховується те, що інформацію про розгляд справи відповідач міг завчасно направити на юридичну адресу позивача, враховуючи те, що лист поштовим відділенням повернуто було Управлінню 24.07.2020, а розгляд справи було призначено на 12.08.2020.

Посилання відповідача на те, що другий примірник листа було отримано уповноваженою особою ОСОБА_3, на може бути доказом належного повідомлення, враховуючи те, що такий лист було направлено на адресу торгівельного центру, де позивач лише орендувала приміщення, при цьому із наданих звітів про застрахованих осіб, ОСОБА_3 не є працівником ФОП ОСОБА_2 , офіційна юридична адреса позивача є зовсім іншою.

Посилання відповідача на те, що неповідомлення не є підставою для скасування рішення, судом до уваги не може бути взято при розгляді даної справи, оскільки позивача було позбавлено права надати додаткові пояснення, з`ясувати всі обставини щодо наявної інформації про товар.

Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою КМУ від 26 травня 2004 р. №693 (далі - Порядок № 693), передбачено певну процедуру розгляду справ у сфері порушень законодавства про рекламу. В загальному вигляді така процедура складається з 5 етапів: 1) складання протоколу про порушення законодавства про рекламу, в якому фіксуються виявлені порушення, 2) за наявності ознак порушення законодавства про рекламу прийняття рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, 3) отримання контролюючим органом на вимогу усних або письмових пояснень, іншої інформації про порушення законодавства про рекламу, 4) розгляд справи і 5) прийняття рішення про накладення штрафу.

Згідно пунктів 14, 16 Порядку №693 Держспоживінспекція та її територіальні органи повідомляють рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду, а у невідкладних випадках - не пізніш як за один день.

Справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

Аналіз викладеного свідчить, що розгляд справи про порушення законодавства про рекламу може здійснюватися за відсутності особи щодо якої її порушено, виключно у випадку належного повідомлення цієї особи про розгляд справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача про розгляд питання накладення на нього штрафу 12.08.2020 повідомлено не було.

Наведених обставин не спростовують доводи відповідача щодо належного повідомлення позивача про розгляд 12.08.2020 питання про порушення законодавства про рекламу.

Враховуючи той факт, що поштові відправлення не вручені під час доставки за юридичною адресою позивача, у суду відсутні підстави для визначення факту належного повідомлення позивача про час розгляду справ про порушення законодавства про рекламу.

Посилання відповідача на те, що процедурні питання не можуть бути підставою для скасування рішення, суд зазначає, що в даному випадку, відповідач не надав можливості позивачу реалізувати своє право на надання пояснень та доказів, оскільки під час перевірки вона присутня не була.

Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип належного урядування не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Крім того, Європейський суд у справіClawson Ltd. v. Papierwerke AG (1975, AC 591 at 638) вказав, що сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справіvan Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах Лелас проти Хорватії, Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини (п. 128), та Беєлер проти Італії (п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (п. 74 рішення ЄСПЛ у справі Лелас проти Хорватії).

Зважаючи на викладене, суд зазначає, що відповідачем не вчинено всіх залежних від нього дій щодо вчасного повідомлення позивача про розгляд справ про порушення законодавства про рекламу, що не надало практичну можливість позивачу бути обізнаним про їх розгляд.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що позивач не був повідомлений про розгляд справ про порушення законодавства про рекламу, адже не отримав відповідні повідомлення завчасно, суд вважає, що були відсутні правові підстави розгляду справи про накладення штрафу без участі позивача.

Даний висновок суду узгоджується із правовою позицією Другого апеляційного адміністративного суду, викладеного в постанові від 06.10.2020 по справі № 520/10436/19Д.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги визнаються судом правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом із тим, задоволенню не підлягають вимоги позивача щодо визнання протиправними дії відповідача щодо проведення 20.06.2020 заходу державного контролю за дотриманням законодавства про рекламу, враховуючи те, що виходячи з системного аналізу положень статті 26 Закону України «Про рекламу», пунктів 9, 11, 18 Порядку № 693, у провадженні у справах про порушення законодавства про рекламу оформлюються процесуальні документи протокол про порушення законодавства про рекламу, рішення про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про рекламу, протокол засідання та рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу. Водночас, виявлення ознак порушення законодавства про рекламу Закон України «Про рекламу» не пов`язує з проведенням перевірок чи інших спеціальних заходів контролю, оформлення направлень на перевірку, повідомлень про перевірку, актів перевірок законодавством про рекламу не передбачено.

Таким чином відповідач мав право проводити контрольні заходи відносно суб`єктів господарювання щодо виявлення порушення законодавства про рекламу, що і було здійснено в даному випадку. В разі невідповідності висновків таких заходів фактичним обставинам, права, які має право реалізувати є саме дослідження судом рішень відповідача про застосування штрафних санкцій. При цьому твердження позивача щодо порушення визначення розміру штрафних санкцій є необґрунтованим, оскільки таких порушень відповідачем здійснено не було.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, позивачу підлягає відшкодуванню сума судового збору, сплачена при зверненні до суду, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про визнання дій протиправними та скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 12.08.2020 № 000097 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу в розмірі 5083,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпрожспоживслужби в Сумській області (м.Суми, вул..Гамалія, 25,і.к. 40356714) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ,і.к. НОМЕР_1 ) суму судових витрат в розмірі 420,40 грн.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 15.12.2020

Суддя С.М. Гелета