Справа № 240/21642/20
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 грудня 2020 року м. Житомир справа № 240/21642/20

категорія 105000000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду судді Лавренчук О.В., розглянувши позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до Попільнянського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій неправомірними, визнання неправомірними та скасування постанов, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просить:

- визнати неправомірними дії ст. виконавця Попільнянського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Човган С.В. при виконанні нею виконавчого листа №288/736/18-2/288/528/18 виданого 19.12.2018 Попільнянським районним судом по стягненню аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ,

- визнати неправомірними та скасувати постанови ст. державного виконавця Човган С.В. від 03.12.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві і полювання, про встановлення тимчасового права обмеження боржника користування вогнепальною мисливської та іншою зброєю, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України;

- зобов`язати ст. державного виконавця ОСОБА_4 провести розрахунок заборгованості з виплати аліментів відповідно до фактичної їх наявності та доходів, направити стягнення за місцем постійної роботи.

Пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N005, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №№29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Статтею 55 Конституції України проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.5 ст.125 Конституції України, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає та встановлює Кодекс адміністративного судочинства України.

Пунктом першим частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч. 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби врегульовано статтею 74 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон України №1404-VIII).

Так, частиною першою вказаної статті Закону України №1404-VIII визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У частині другій статті 74 Закону України №1404-VIII закріплено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом.

Крім того, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у п.25 постанови від 05.12.2018 у справі №279/2369/17, за змістом якої: юрисдикція спорів про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених на виконання судових рішень, залежить, зокрема, від суду, який видав виконавчий документ.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом.

Крім того, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у п.25 постанови від 05.12.2018 у справі №279/2369/17, за змістом якої: юрисдикція спорів про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених на виконання судових рішень, залежить, зокрема, від суду, який видав виконавчий документ.

Зі змісту позовної заяви та приєднаних до неї документів встановлено, що оскаржувані позивачем постанови від 03.12.2020 винесені Попільнянським районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №288/736/18-2/288/528/18 від 19.12.2018, виданого Попільнянським районним судом Житомирської області про: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 1/4 частки його заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06.06.2018 року

Вищезазначені обставини свідчать на користь висновку про те, що виконавчий лист №288/736/18-2/288/528/18 від 19.12.2018, видано Попільнянським районним судом Житомирської області на виконання рішення суду у цивільній справі, яке ухвалено відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

З прохальної частини позову вбачається, що позивач просить визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця:

- про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника;

- про стягнення виконавчого збору,;

- про накладення штрафу;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання,

- про встановлення тимчасового права обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Окрім того, просить визнати неправомірними дії відповідача при виконанні виконавчого листа №288/736/18-2/288/528/18 виданого 19.12.2018 Попільнянським районним судом по стягненню аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 та зобов`язати відповідача провести розрахунок заборгованості з виплати аліментів відповідно до фактичної їх наявності та доходів, направити стягнення за місцем постійної роботи.

Частиною першою статті 447 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 Цивільного процесуального кодексу України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За наведених обставин, суд вважає, що не належить до юрисдикції адміністративних судів, а повинен вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції даний спір в частині позовних вимог:

1. визнати неправомірними дії ст.виконавця Попільнянського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Човган С.В. при виконанні нею виконавчого листа №288/736/18-2/288/528/18 виданого 19.12.2018 Попільнянським районним судом по стягненню аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ;

2. зобов`язати ст. державного виконавця Човган С.В. провести розрахунок заборгованості з виплати аліментів відповідно до фактичної їх наявності та доходів, направити стягнення за місцем постійної роботи;

3. визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця: про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; про накладення штрафу; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового права обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Пунктом першим частини першої статті 170 КАС України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог не підсудний Житомирському окружному адміністративному суду, оскільки його не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а тому у відкритті провадження необхідно відмовити.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КАС України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись статтями 170, 171, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Попільнянського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в частині позовних вимог:

1. визнати неправомірними дії ст.виконавця Попільнянського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Човган С.В. при виконанні нею виконавчого листа №288/736/18-2/288/528/18 виданого 19.12.2018 Попільнянським районним судом по стягненню аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ;

2. зобов`язати ст. державного виконавця Човган С.В. провести розрахунок заборгованості з виплати аліментів відповідно до фактичної їх наявності та доходів, направити стягнення за місцем постійної роботи;

3. визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця: про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; про накладення штрафу; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового права обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Лавренчук