Справа № 560/7156/20
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7156/20
РІШЕННЯ

іменем України

15 грудня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук А.М.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1977 по 01.11.1979 та періоду навчання з 27.11.1979 по 31.08.1980 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1977 по 01.11.1979 та період навчання з 27.11.1979 по 31.08.1980 та провести перерахунок і виплату пенсії з 23.02.2010 з врахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем протиправно при призначенні пенсії не зараховано страхового стажу періоду роботи з 01.01.1977 по 01.11.1979 та періоду навчання з 27.11.1979 по 31.08.1980, що призвело до призначення пенсії у меншому розмірі.

Ухвалою від 16.11.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику (повідомлення) сторін.

02.12.2020 відповідачем подано відзив на позов. В обґрунтування відзиву зазначено, що 23.09.2020 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо обчислення розміру пенсії. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом №5272-4527/Ч-03/8-2200/20 від 22.10.2020 позивача повідомлено щодо обчислення розміру пенсії та про тривалість страхового стажу.

Зазначає, що підстави для зарахування до страхового стажу періоду перебування слухачем підготовчого відділення Чернівецького медичного інституту з 27.11.1979 по 31.08.1980 відсутні, оскільки відсутня дата закінчення підготовчих курсів згідно трудової книжки №469 від 15.06.1978.

Вказує, що оскільки трудова книжка колгоспника №469 від 15.06.1978 заповнена з порушенням вимог Інструкції, а саме не повністю зазначена дата народження позивача, тому відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 01.01.1977 по 01.11.1979. А тому підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1977 по 01.11.1979 та періоду навчання з 27.11.1979 по 31.08.1980 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1977 по 01.11.1979 та період навчання з 27.11.1979 по 31.08.1980 та провести перерахунок і виплату пенсії з 23.02.2010 з врахуванням виплачених сум, немає. Просить відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 з 23.02.2010 отримує пенсію за віком, як матір інваліда з дитинства згідно закону Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

23.09.2020 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо обчислення розміру пенсії.

Листом №5272-4527/Ч-03/8-2200/20 від 22.10.2020 Головне управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило ОСОБА_1 щодо обчислення розміру пенсії та про тривалість страхового стажу. Страховий стаж ОСОБА_1 становить 37 років 9 місяців 14 днів.

До страхового стажу не зараховано період перебування слухачем підготовчого відділення Чернівецького медичного інституту з 27.11.1979 по 31.08.1980, оскільки відсутня дата закінчення підготовчих курсів згідно трудової книжки №469 від 15.06.1978. Крім того, відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 01.01.1977 по 01.11.1979, оскільки трудова книжка колгоспника №469 від 15.06.1978 заповнена з порушенням вимог Інструкції, а саме не повністю зазначена дата народження позивача.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).

Вказаний Закон набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Частиною 1 статті 24 цього Закону надається визначення правового терміну страховий стаж. Отже страховий стаж, це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частин 2, 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до страхового стажу не враховано періоди роботи позивача згідно трудової книжки колгоспника №469 від 10.10.1984, зокрема: з 01.01.1977 по 01.11.1979, оскільки трудова книжка заповнена з порушенням "Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженою постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 року, а саме: в трудовій книжці не вказані дата та місяць народження працівника.

Таким чином, до страхового стажу позивачу не враховані періоди її роботи до набрання чинності Законом України №1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України №1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

До 01 січня 2004 року страховий стаж працівників обраховувався відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 року, який набрав чинності 01.01.1992 року на підставі постанови ВР України від 6 грудня 1991 року № 1931-XII.

Відповідно до частини 1 статті 56 цього Закону до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону України № 1931-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також документів виданих архівними установами можливе лише у випадку відсутності трудової книжки або відсутності в ній відповідних записів.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до страхового стажу не враховано періоди роботи позивача згідно трудової книжки колгоспника №469 від 10.10.1984, зокрема: з 01.01.1977 по 01.11.1979, оскільки трудова книжка заповнена з порушенням "Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженою постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 року, а саме: в трудовій книжці не вказані дата та місяць народження працівника

Так дійсно, вказаною Інструкцією передбачено внесення у трудову книжку відомостей про працівника, а саме: прізвище ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність.

Разом з тим, чинним законодавством України, яким регулюється питання пенсійного забезпечення громадян, не передбачено будь-яких правових підстав для того щоб не враховувати до страхового стажу працівника періоди його роботи, зазначені у трудовій книжці в зв`язку із відсутністю запису у такій трудовій книжці про дату та місяць народження працівника.

Пунктом 26 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Із змісту наведеної правової норми вбачається, що відсутність запису про дату народження працівника не може бути підставою для вчинення дій щодо встановлення факту належності трудової книжки особі яка надала її пенсійному органу для обрахування страхового стажу та подальших дій, передбачених чинним законодавством.

У відповідача при обрахуванні позивачу страхового стажу згідно із записами у трудовій книжці колгоспника №469 від 15.06.1978, не виникло сумнівів щодо того, що вказана трудова книжка належить саме ОСОБА_1 .

Прізвище, ім`я, по батькові позивача вказане у трудовій книжці колгоспника №469 від 15.06.1978 повністю збігається із прізвищем, іменем, по батькові вказаним у її паспорті.

Належність трудової книжки колгоспника №469 від 15.06.1978 саме ОСОБА_1 , також підтверджується первинним записом її прізвища у трудовій книжці як ОСОБА_2 . Зміна родового прізвища позивача - ОСОБА_2 на ОСОБА_3 підтверджується відповідним записом у трудовій книжці НОМЕР_1 від 10.10.1984, а підставою зміни прізвища стало свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 28 липня 1988 року № НОМЕР_2 .

Таким чином суд вважає, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у зарахуванні позивачу до страхового стажу періодів роботи, запис про які наведені у трудовій книжці колгоспника №469 від 15.06.1978, а саме: з 01.01.1977 по 01.11.1979, суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки в Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях", не передбачені будь - які правові наслідки у разі відсутності запису про дату народження працівника у трудовій книжці, в тому числі і у вчинені дій щодо неврахування записів про періоди роботи у такій трудовій книжці до страхового стажу працівника.

За таких обставин дії відповідача щодо відмови у зарахуванні вказаних періодів роботи до страхового стажу позивача необхідно визнати протиправними та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати такі періоди роботи до її страхового стажу.

Крім того, до страхового стажу позивача не враховано період перебування слухачем підготовчого відділення Чернівецького медичного інституту з 27.11.1979 по 31.08.1980, оскільки відсутня дата закінчення підготовчих курсів згідно трудової книжки №469 від 15.06.1978, однак суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (далі - Порядок № 590).

Підпунктом «і» пункту 109 Порядку № 590 визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також «навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті «і» зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.

Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені у відповідності до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20 серпня 1969 року № 681 «Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах» та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 08 жовтня 1969 року №573.

Зазначеними нормативно-правовими актами передбачалося, що: «на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв`язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій» (п. З зазначених нормативних актів). «Слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (п. 5 та 10 відповідно), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з Постановою Ради Міністрів СРСР від 09 липня 1963 року № 774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27 липня 1963 року № 1114».

Відповідно до вищевказаних нормативно-правових документів було розроблено та затверджено Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі (Накази Міністерства вищої та середньої освіти СРСР №712 від 26.09.1969; №394 від 17.05.1971; №468 від 31.05.1974 та №504 від 14.07.1987, згідно з яким: а) "час навчання на підготовчому відділенні не перериває трудового стажу" (пункт 21); в) "особам зарахованим на підготовче відділення видається квиток слухача", "на слухачів підготовчого відділення поширюються права та обов`язки, встановлені для студентів вищого навчального закладу" (пункт 9-10).

Відповідно до запису від 27.11.1979 в трудовій книжці колгоспника №469 від 15.06.1978, встановлено наступне: «Чернівецький медичний інститут. Зарахована слухачем підготовчого відділення. Підстава: Наказ № 465 від 27.11.1979». Записом від 01.09.1980 в трудовій книжці колгоспника №469 від 15.06.1978, встановлено наступне: «Слухача підготовчого відділення зарахувати студентом першого курсу лікувального факультету. Підстава: Наказ № 321 від 29.07.1980».

А тому, враховуючи, що за нормами законодавства, що діяло у 1979-1980 роках, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, час навчання позивача на підготовчому відділенні за денною формою навчання протиправно не зарахований відповідачем до трудового стажу.

Відтак, на думку суду, відповідач при призначенні пенсії позивачу у 2010 році безпідставно не врахував істотні обставини, що мали місце, що призвело до безпідставного неврахування до страхового стажу особи ряду періодів, а також до того, що позивач протягом тривалого часу взагалі був необізнаний стосовно своїх прав та їх порушення органом управління Пенсійного фонду України.

Оскільки саме протиправні дії відповідача призвели до неправильного обчислення пенсії позивачу та неврахування частини стажу, перерахунок необхідно зобов`язати вчинити з дати призначення пенсії.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задоволити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1977 по 01.11.1979 та періоду навчання з 27.11.1979 по 31.08.1980.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1977 по 01.11.1979 та період навчання з 27.11.1979 по 31.08.1980 та провести перерахунок і виплату пенсії з 23.02.2010 з врахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя А.М. Ковальчук