Справа № 420/9079/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9079/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області Нейкова Леоніда Олександровича в інтересах держави до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області Нейкова Леоніда Олександровича в інтересах держави до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення XXXVII сесії Затоківської селищної ради VII скликання №966 від 20.02.2019 року, яким надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, за рахунок земель рекреаційного призначення, для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням XXXVII сесії Затоківської селищної ради VII скликання №966 від 20.02.2019 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, за рахунок земель рекреаційного призначення, для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому зазначене рішення було прийнято на підставі містобудівної документації - детального плану території в межах смт. Затока, затвердженого рішенням Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міськради №825 від 11.10.2018 року.

Зазначеним рішенням було затверджено проект містобудівної документації - детальний план території розміщення індивідуальної дачної забудови, зі створенням паркових зон та об`єктів рекреаційного призначення у смт. Затока м.Білгород-Дністровського, Одеської області в межах кварталів: по АДРЕСА_2 беріг (від ОК ДТ «Перлина» до Чорного моря).

Водночас рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 року у справі №420/5553/18, яке набрало законної сили 10.02.2020 року, вищезазначене рішення Затоківської селищної ради №825 від 11.10.2018 року було визнано незаконним та скасовано. При цьому судовим рішенням встановлено, що затверджений рішенням Затоківської селищної ради детальний план території не відповідає вимогам земельного та водного законодавства України, державних будівельних норм та містобудівній документації.

За таких умов позивач вважає, що оскаржуване рішення Затоківської селищної ради №966 від 20.02.2019 року прийняте на підставі визнаного незаконним та скасованого детального плану території, а отже є також протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

При цьому позивач, посилаючись на ч. 3 ст.131-1 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі №1-1/99, ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру, вважаючи, що оскаржуваним рішенням відповідача порушуються державні інтереси, зазначає що має не тільки законне право, а й обов`язок здійснити захист таких інтересів, обравши при цьому один із способів захисту, передбачених процесуальним Законом (вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15).

Ухвалою суду від 15.10.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін, передбачене ч. 5 ст. 262 КАС України.

Зазначену ухвалу суду від 15.10.2020 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

Затоківській селищній раді Білгород-Дністровської міської ради ухвала від 15.10.2020 року про відкриття провадження у справі №420/9079/20 направлялась відповідачу на офіційну електронну адресу 16.10.2020 року, що підтверджується відповідним повідомленням. Водночас у визначений КАС України п`ятнадцятиденний строк відзив на адміністративний позов відповідачем наданий не був, а тому судом вирішено розглядати справу за наявними у справі доказами.

Також ухвалу про відкриття провадження від 15.10.2020 року отримано третьою особою (дата отримання 24.10.2020 року), що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення. Разом з тим, ОСОБА_1 будь-яких пояснень по суті спірних правовідносин до суду не надала.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Відповідно до ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Так, суд вказує на те, що суддя ОСОБА_2 з 01.12.2020 року перебував на лікарняному в зв`язку з чим справу розглянуто в перший день після виходу на роботу.

Дослідивши адміністративний позов, відзив відповідача, письмові пояснення третьої особи інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Рішенням Затоківської селищної ради №825 від 11.10.2018 року було затверджено проект містобудівної документації - детального плану території розміщення індивідуальної дачної забудови, зі створенням паркових зон та об`єктів рекреаційного призначення у смт. Затока м.Білгород-Дністровського, Одеської області в межах кварталів: по бульвару Золотий беріг, 29-31 до Чорного моря; по бульвару Золотий беріг (від ОК ДТ «Перлина» до Чорного моря (а.с.15-16).

ОСОБА_1 звернулась до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міськради із заявою, в якій просила надати їй дозвіл для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, для індивідуального дачного будівництва, орієнтованою площею 0,1 га за рахунок земель рекреаційного призначення комунальної власності за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.24).

До заяви додано: графічний матеріал та копія паспорту та коду.

Рішенням XXXVII сесії Затоківської селищної ради VII скликання №966 від 20.02.2019 року, ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,10 га, за рахунок земель рекреаційного призначення комунальної власності, для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25).

Також судом встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю «Земагросервіс» розроблено ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9-14).

Водночас рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі №420/5553/18, яке набрало законної сили 10 лютого 2020 року, визнано незаконним та скасовано рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міськради від 11.10.2018 року №825 Про затвердження проекту містобудівної документації - детального плану території. Рішення суду набрало законної сили 10.02.2020 року (а.с.26-49).

Враховуючи вказані обставини керівник Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах держави про визнання протиправним та скасування рішення XXXVII сесії Затоківської селищної ради VII скликання №966 від 20.02.2019 року, яким надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з п. «ґ» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара.

Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення зокрема особистого селянського господарства подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку

Аналізуючи вищезазначені норми законодавства суд доходить висновку, що Земельним кодексом України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як було зазначено позивачем, та встановлено судом під час розгляду справи, підставою для прийняття рішення XXXVII сесії Затоківської селищної ради VII скликання №966 від 20.02.2019 року, була наявність затвердженого рішеннями Затоківської селищної ради від 11.10.2018 №825 проекту містобудівної документації детальних планів території в межах смт. Затока м. Білгород-Дністровський.

Водночас, судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 року по справі №420/5553/18, яке набрало законної сили 10.02.2019 року, визнано незаконним та скасовано, зокрема, рішення Затоківської селищної ради від 11.10.2018 року №825 «Про затвердження проекту містобудівної документації детальних планів території в межах смт. Затока м. Білгород-Дністровський».

При цьому у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 року встановлено, що проект містобудівної документації - детальний план території, який був затверджений рішенням Затоківської селищної ради м.Білгород-Дністровського від 11.10.2018 року №825 не відповідає вимогам нормативно-правових актів України, нормативним документам, у тому числі вимогам земельного законодавства України, державних будівельних норм, та містобудівній документації - внесення змін до генерального плану смт. Затока Білгород-Дністровської міської ради Одеської області" (графічному матеріалу - Проектний план внесення змін до Генерального плану Лиманського району смт. Затока Одеська область), затвердженого рішенням Затоківської селищної ради від 16.03.2015 року.

Так детальним планом території, було передбачено розміщення дачної забудови на території, яка Генеральним планом смт.Затока визначення як територія зелених насаджень. Однак, знищення зелених насаджень безпосередньо погіршить екологічний стан території, конституційне право жителів смт.Затока на забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги, передбачене ст.16 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії. Зелені насадження виконують функцію захисту від несприятливих техногенних та кліматичних чинників, пилозахисну, шумозахисну функції, функцію з очищення повітря та є об`єкти правової охорони навколишнього природного середовища. їх ліквідація призведе до погіршення екологічної обстановки в смт.Затока, знищенню фауни мікро регіону, а також порушення ст.59 Закону України «Про охорону навколишнього середовища», щодо екологічних вимог при розміщенні і розвитку населених пунктів.

По-друге, детальним план території передбачає дачну забудову території, на якій відповідно до Генерального плану смт.Затока розміщена магістральна вулиця.

У рішенні від 11.12.2019 року по справі №420/5553/18 судом встановлено, що приймаючи (в тому числі) рішення від 11.10.2018 №825 Затоківська селищна рада м.Білгород-Дністровського порушила ряд норм містобудівного законодавства в частині ігнорування ряду суперечностей між Генеральним планом смт.Затока та ДПТ, норм земельного законодавства в частині цільового призначення земельних ділянок, при затвердженні даних рішень було проігноровано вимоги екологічного законодавства в частині охорони навколишнього природного середовища.

Суд зазначає, що оскільки відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, то відповідно скасування рішенням суду від 11.12.2019 року по справі №420/5553/18 рішення Затоківської селищної ради від 11.10.2018 №825 є безумовною підставою для скасування рішення селищної ради щодо надання громадянам дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на вказаних територіях.

За таких умов, враховуючи, що місце розташування земельної ділянки, на яку ОСОБА_1 отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою, не відповідає іншій містобудівної документації, а саме детальному плану території, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача та визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення Затоківської селищної ради VII скликання №966 від 20.02.2019 року, щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, за рахунок земель рекреаційного призначення, для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо права прокурора на звернення до суду з цим позовом, суд зазначає наступне.

Так Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі Ф.В. проти Франції).

Суд звертав також увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Зокрема, у справі Менчинська проти Російської Федерації ЄСПЛ висловив таку думку (у неофіційному перекладі): Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.

При цьому, Європейський Суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 року №1604 (2003) Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Спеціальним законом, яким визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, є Закон України Про прокуратуру.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 року №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Ці міркування Конституційний Суд зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 23 Закон України Про прокуратуру.

Відтак, Суд вважає, що інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Наведена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №806/1000/17.

Обґрунтовуючи звернення до суду з позовом керівник Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області Нейков Леонід Олександрович зазначив, що відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Статтею 83 ЗК України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності.

За вимогами п. 5 ст. 16 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. З урахуванням викладеного, Затоківська селищна рада є органом, уповноваженим на здійснення функцій держави у виниклих спірних правовідносинах.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що у позовній заяві оскаржується рішення Затоківської селищної ради, вказаний орган місцевого самоврядування виступає у справі в якості відповідача, а прокурор самостійно виступає в якості позивача, відповідно до ч.5 ст. 53 КАС України.

У даному випадку прокурор як позивач звертається до суду у зв`язку з необхідністю захисту інтересів держави через їх порушення безпосередньо органом, уповноваженим на здійснення функцій держави у спірних правовідносинах.

Крім того набуття особами права власності на земельну ділянку відбувається поетапно - починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що прокурор навів мотиви та обґрунтування звернення до суду з даним позовом в інтересах держави, та вони приймаються судом.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Проте, відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Суд звертає увагу, що керівник Білгород-Дністровської місцевої прокуратури, який звернувся до суду з даним адміністративним позовом в інтересах держави, виступає як суб`єкт владних повноважень, а відтак судові витрати по сплаті судового збору у відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Нейкова Леоніда Олександровича (67700, Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул.Незалежності, 39) в інтересах держави до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (67772, Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт.Затока, вул.Приморська, 21, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення XXXVII сесії Затоківської селищної ради VII скликання №966 від 20.02.2019 року, яким надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, за рахунок земель рекреаційного призначення, для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.