Справа № 580/555/20
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року справа № 580/555/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Паламаря П.Г., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України(04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 2, ), в якій просить:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення розрахунку при звільненні зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 інспектора Шполянського районного сектору з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції;

2) стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію в сумі 12887 грн 69 коп. за належні до видачі предмети речового майна при звільненні зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 інспектора Шполянського районного сектору з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Ухвалою судді від 16.10.2020 відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи в судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що станом на день прийняття наказу Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, останнє не виплатило передбачену законодавством грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна.

Відповідач подав відзив проти позову, в якому вказав, що згідно пункту 22 «Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби» затвердженого постановою КМУ від 14.08.2013 №578 особам рядового і начальницького складу (крім курсантів) після перших трьох років служби за їх бажанням та рішенням керівника органу чи установи дозволяється за умови наявності в їх користуванні придатних до використання предметів раніше виданого. Грошова компенсація виплачується за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі. Відповідач вважає що у позивача виникло право на отримання саме речового майна, а виплата грошової компенсації за речове майно здійснюється відповідачем лише за наявності коштів на відповідні цілі. Тобто відповідач не зобов`язаний здійснювати саме грошову компенсацію за речове майно, а може видати належні до видачі речове майно, яке належить позивачу. Таким чином, позивач не має права на отримання грошової компенсації вартості речового майна.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, позивач проходив службу на посаді інспектора Шполянського районного сектору з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Наказом начальника Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 12.01.2018 року № 18/ОС-18 (по особовому складу) позивача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

06.09.2019 позивачу видано довідку від 23.08.2019 № 28 про вартість речового майна, що належить позивачу до видачі, відповідно до якої сума грошової компенсації за неотримане речове майно складає 12887 (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім) гривень 69 копійок.

08.08.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про компенсацію вартості речового майна у грошовому еквіваленті.

Відповідач листом від 09.09.2019 № 6.2-6318/ПВ повідомив про можливість виплати грошової компенсації за неотримане речове майно за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань.

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» від 23.06.2005 № 2713-IV(далі Закон № 2713-IV), «Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби» затвердженого постановою КМУ від 14.08.2013 №578(далі Порядок №578).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону № 2713-IV держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Частиною 2 ст. 23 Закону № 2713-IV визначено, що умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону № 2713-IV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку №578 визначено, що цей Порядок визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами.

Відповідно до п. 2 Порядку №578 речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно-господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах (далі - речове майно), що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань.

Пунктом 8 Порядку №578 речове майно особистого користування видається особам із числа персоналу безоплатно за нормами забезпечення № 1-5, а інвентарне майно - за нормами № 6-13.

Право на забезпечення речовим майном за встановленими нормами забезпечення мають:

особи рядового і начальницького складу - з дня присвоєння їм відповідних спеціальних звань та/або призначення на посади;

курсанти - з дня зарахування їх до списків закладів освіти;

спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами, - з дня призначення на відповідні посади.

Видача речового майна в особисте користування проводиться згідно з антропометричними даними (зріст, об`єм грудей, шиї, голови, розмір взуття).

Відповідно до п. 10 Порядку №578 предмети речового майна видаються особам у порядку планового забезпечення ним персоналу згідно з нормами забезпечення відповідно до строків їх носіння або експлуатації.

Пунктом 23 Порядку №578 визначено, що грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається Мін`юстом за пропозицією державної установи Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України, державної установи Центр пробації відповідно до їх закупівельної вартості.

Відповідно до п. 27 Порядку №578 під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, яка діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна.

Пунктом 60 Порядку №578 визначено, що для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки.

Отже, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України гарантується грошова компенсація за не отримане речове майно у разі звільнення зі служби. Зазначені гарантії реалізуються на підставі заяви, наказу керівника та довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої передбачена додатком до Порядку №578.

Судом встановлено, що перелік речового майна, що належить до видачі позивачу зазначений у довідці № 28 від 23.08.2019 про вартість речового майна, що загалом становить 12887,69 грн.

08.08.2019 позивач звернувся до керівника відповідача із заявою, у якій просив виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, однак отримав відмову у її виплаті.

З огляду на викладене відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо невиплати позивачу компенсації вартості за не отримане речове майно, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних причин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції щодо не проведення розрахунку при звільненні зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 .

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції () виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна у сумі 12887 (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім) гривень 69 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар