Справа № 620/2965/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Баргаміна Н.М.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2020 року Справа № 620/2965/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач) про:

- визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області, викладеного в листі № 2500-0346-8/6482 від 05.03.2020, яким позивачу відмовлено позивачу у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку;

- зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком, з урахуванням статті 55 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року адміністративний позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу надано статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і наданими ним документами, що також подавалися й відповідачу, зокрема довідкою форми № 122 ВАТ «Тракт» від 02.09.2008 № 3/277, підтверджується наявність у нього права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку.

При цьому, судом першої інстанції було враховано висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 19.09.2018 по справі № 308/13277/16-а, від 24.07.2018 № 524/2062/17, від 31.10.2018 № 205/4590/16-а.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи, що позивачем надавалися певні документи для призначення йому пенсії, але первинні документи про роботу саме в зоні відчуження, на підставі яких був складений список працівників ШБУ-28, надані не були.

Також апелянт вказує, що позивачем вибірково надано ксерокопії розрахунково-платіжних відомостей за 1988 рік, з яких не вбачається його безпосередня участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 30-км зоні відчуження.

Крім того, апелянт зазначає, що в копії наказу № 43 від 29.02.1988 про комплектацію бригад по дільницям управління позивач на дільниці будівництва автодороги Неданчичи-ЧАЕС не зазначається.

Разом з тим, апелянт посилається на те, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС було видано позивачу на підставі довідки ШБУ № 28 без номера і дати видачі.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 09.12.2019 Чернігівською обласною державною адміністрацією.

Зазначене посвідчення ніким не оскаржене, не скасоване та є дійсним.

26.12.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До вказаної заяви позивачем було додано наступні документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 серії НОМЕР_1 , видане 09.12.2019 Чернігівською обласною державною адміністрацією; довідку форми № 122 ВАТ «Тракт» від 02.09.2008 № 3/277, згідно якої позивач безпосередньо приймав участь в роботах в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 11.02.1988 по 26.02.1988, з 14.07.1988 по 29.07.1988, з 01.08.1988 по 23.08.1988, з 01.09.1988 по 23.09.1988, з 01.10.1988 по 20.10.1988, з 01.11.1988 по 21.11.1988; протокол № 1 засідання комісії з визначення учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від 03.12.1991, згідно пункту 3 якого в 1988 році на будівництві автодороги Неданчичи ЧАЕС в районі правий берег р. Дніпро с. Гдень (30-ти кілометрова зона відчуження) приймав участь, зокрема ОСОБА_1 .

Листом від 05.03.2020 № 2500-0346-8/6482 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивачу було повідомлено про відсутність законних підстав для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки ним не надано первинних документів за час виконання робіт, якими б підтверджувалося перебування на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження (періоди, об`єкти, населені пункти).

Позивач, вважаючи порушеним своє право на призначення пенсії, звернулася до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 (далі Порядок № 51), Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом № 1058-IV регламентовано принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

При цьому, згідно з частинами першою, четвертою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, тобто до січня 2004 року, зараховуються до стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше тобто Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконана на підставі трудового договору на підприємствах установах організаціях, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах і кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 10 Закону № 796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1988 році - не менше 30 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 5 років.

Відповідно до абзацу дев`ятого підпункту 5 пункту 2.1 Порядку № 22-1 при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому Законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

В той же час, статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно частин третьої та четвертої статті 65 Закону № 796-XII посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку № 551 передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з 01.07.1986 по 31.12.1986 від одного до п`яти календарних днів, у 1987 році - від одного до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році» (категорія 3) серії А зеленого кольору.

Частиною першою статті 15 Закону № 796-XII передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає йому право користування пільгами, установленими Законом, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19.09.2018 по справі № 308/13277/16-а, від 24.07.2018 № 524/2062/17, від 31.10.2018 № 205/4590/16-а.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що наданим позивачу посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується наявність у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку.

Крім того, наданими ним первинними документами також додатково підтверджується наявність у нього вказаного права та відповідні правові підстави для призначення пенсій на пільгових умовах.

При цьому, доводи апелянта, викладені як у його скарзі, так і безпосередньо у листі-відповіді на заяву позивача від 26.12.2019 про призначення йому пенсії, зводяться фактично до того, що орган ПФУ взагалі не визначає наявності у позивача права на відповідні пільги.

Втім, жодних доказів, які б підтверджували такі доводи апелянта, суду не надано. Зокрема, апелянтом не доведено перед судом, що ним було вичерпано надані йому повноваження щодо проведення відповідної перевірки наявності у позивача необхідного стажу.

Більш того, апелянт ставить під сумнів первинні документи, на підставі яких позивачу було видано вищевказане посвідчення, зокрема довідку ШБУ № 28, тобто документи, які вже перевірялися у порядку, визначеному чинним законодавством.

Водночас, жодних доказів, які підтверджували недійсність таких документів та/або скасування (анулювання) чи визнання недійсним виданого позивачу посвідчення, суду не надано, а також не надано будь-яких доказів на підтвердження доводів апелянта.

Разом з тим, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (ч.2 ст.77 КАС України).

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що позивачем надавалися певні документи для призначення йому пенсії, але первинні документи про роботу саме в зоні відчуження, на підставі яких був складений список працівників ШБУ-28, надані не були, а також про те, що в копії наказу № 43 від 29.02.1988 про комплектацію бригад по дільницям управління позивач на дільниці будівництва автодороги Неданчичи-ЧАЕС не зазначається.

Твердження апелянта про, що позивачем вибірково надано ксерокопії розрахунково-платіжних відомостей за 1988 рік, з яких не вбачається його безпосередня участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 30-км зоні відчуження, колегія суддів відхиляє як безпідставні, оскільки, як відзначалося вище, участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 30-км зоні відчуження підтверджується безпосередньо виданим йому посвідченням, яке недійсним не визнавалося та є чинним.

При цьому, колегія суддів також приймає до уваги правовий підхід, закладений ЄСПЛ при вирішенні справи «Сутяжник проти РФ» (рішення від 25.04.2018) та застосований Верховним Судом у справах №№ 826/5575/17, 910/10616/17, відповідно до якого надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом є правовим пуризмом.

Аналізуючи всі доводи апелянта, судова колегія також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року без змін.

Розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 14 грудня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: