Справа № 826/17606/14
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 грудня 2020 року

Київ

справа №826/17606/14

адміністративне провадження №К/9901/32452/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2020 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року

у справі №826/17606/14

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Генерального прокурора

про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просив суд:

- скасувати наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року №2500-ц про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури - начальника управління організації роботи з документами Генеральної прокуратури України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури - начальника управління організації роботи з документами Генеральної прокуратури України;

- стягнути з Генеральної прокуратури України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 жовтня 2014 року і до моменту фактичного поновлення на публічній службі;

- зобов`язати Генеральну прокуратуру України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року, позов задоволено частково: визнано протиправним і скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 23 жовтня 2014 року №2500-ц про звільнення позивача з посади заступника начальника Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури - начальника управління організації роботи з документами Генеральної прокуратури України; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури - начальника управління організації роботи з документами Генеральної прокуратури України з 24 жовтня 2014 року та стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь позивача середній заробіток в розмірі 1 176 037,50 грн. за час вимушеного прогулу з 24 жовтня 2014 року по 03 квітня 2020 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, 30 листопада 2020 року Офіс Генерального прокурора звернувся до Верховного суду із даною касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 328 України КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Оскаржуючи судові рішення, прийняті за правилами спрощеного провадження, Офіс Генерального прокурора у поданій касаційній скарзі зазначає, що остання стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для скаржника.

Зокрема, відповідач вказує на те, що значний суспільний інтерес цієї категорії справ підтверджується численними публікаціями у засобах масової інформації та є загальновідомим фактом.

Крім цього, скаржник зауважує, що в провадженні адміністративних судів різних інстанцій перебуває понад 150 справ лише за позовами прокурорів, звільнених у зв`язку із застосуванням до них заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади», а тому справа має виняткове значення для відповідача.

Також скаржник, вважаючи, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, наголошує, що різні підходи до застосування норм права призведуть до спорів, пов`язаних з можливістю порушення вимог Закону України «Про очищення влади» при поновленні (призначенні) особи на посаді прокурора, у зв`язку із цим вкрай важливою є необхідність формування правової позиції Верховного Суду щодо механізму вирішення правової проблеми, яка має місце у ситуації з поновленням на роботі за наявності прямої заборони, встановленої чинним законодавством, обіймати відповідні посади на публічній службі.

Крім цього, в касаційній скарзі відповідачем звернуто увагу на те, що ОСОБА_1 оскаржує наказ про звільнення з публічної служби особи, яка у значенні Закону України «Про запобігання корупції», займає відповідальне становище, а також заявляє вимогу про поновлення на вказаній посаді, а тому, на думку скаржника, в силу положень пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України, така справа не належить до справ незначної складності та не підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження, що свідчить про наявність підстав, визначених підпунктом «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 України.

Проаналізувавши зміст та доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, що потребує перерки судом касаційної інстанції.

Також, посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідач зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували статтю 61 Конституції України та статтю 235 Кодексу законів про працю України без застосування висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 травня 2020 року у справі №800/235/17, щодо застосування норм Закону України «Про очищення влади» у подібних правовідносинах, згідно з якими мета застосування вказаного Закону для захисту прав і свобод інших людей є легітимною, а його застосування має сприяти дотриманню балансу між потребами демократичної держави та захисту демократії і правами людини.

Крім цього, скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано позиції Верховного Суду у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №153/1591/17-ц, постанові від 26 лютого 2020 року у справі №263/2983/16-ц, постанові від 27 лютого 2019 року справа №757/4906/15-ц, у постанові від 26 вересня 2018 року у справі №1570/771/2012, постанові від 01 серпня 2018 року у справі №754/8605/16-ц.

Таким чином, на думку скаржника, судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, що потребує перевірки судом касаційної інстанції в межах доводів касаційної скарги.

Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 330 334 КАС України в редакції Закону № 2147-VІІІ,

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі №826/17606/14.

2. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.

3. Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу №826/17606/14.

4. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко ,

Судді Верховного Суду