Справа № 420/347/20
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/347/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, вирішив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, ОСОБА_1 , до відповідача, Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Одеській області №3043 від 11.12.2019 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора СРПП №3 Захарівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Одеській області №9 о/с від 03.01.2020 щодо звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Захарівського відділення поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, з 03.01.2019;

- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на службі в Національній поліції на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Захарівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області з 04.01.2019;

- стягнути з ГУ НП в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 01.03.2020 по день поновлення на службі.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач притягнув його до дисциплінарної відповідальності, звільнив зі служби з порушенням процедури без належного урахування відсутності вини позивача. Матеріали службового розслідування не доводять фактів порушення позивачем вимог законодавства про дорожній рух, а пояснення позивача відповідач не врахував, позбавив його права на подання доказів.

Службове розслідування відповідач провів із порушенням строків, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідач виніс під час знаходження позивача на лікуванні на підставі припущень, неповно встановлених обставин, що порушує його трудові права.

Відповідно - наказ про звільнення відповідача прийнятий на підставі протиправного наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності є також протиправним. У зв`язку з цим позивач вважає, що вказані накази належать до скасування, а його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

(б) Позиція відповідача

24.02.2020 в судовому засіданні відповідач надав відзив на адміністративний позов в якому заперечував проти позовних вимог, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити, оскільки вважав доводи позивача необґрунтованими. Відповідач зазначав, що він завчасно рекомендованими листами повідомляв позивача про проведення службового розслідування та про можливість надання письмових пояснень. Додатково позивачу надсилався виклик на месенджер WhatsApp. Проте пояснення позивач надав вже після затвердження висновку службового розслідування.

Також відповідач вказував, що у порядку встановленому Дисциплінарним статутом НП України, він продовжував строки проведення службового розслідування. При цьому загальний строк розслідування він не перевищував.

Перебування позивача на лікарняному відповідно до норм чинного законодавства жодним чином не слугувало перешкодою для видання наказу про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, а надані довідки не відповідають формі та змісту, встановленому наказом МВС, тому не є документами, які звільняють поліцейського від виконання обов`язків.

Крім того, вина позивача у скоєнні адміністративного правопорушення встановлена рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24.12.2019, яке набрало законної сили 14.02.2020.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

27 січня 2020 суд ухвалою відкрив провадження в адміністративній справі про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив судове засідання на 24.02.2020.

23.03.2020 суд письмовою ухвалою зупинив провадження у справі.

25.05.2020 суд ухвалою поновив провадження у справі, закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті.

25.06.2020 суд ухвалою зупинив провадження у справі у зв`язку з хворобою позивача.

07.12.2020 суд поновив провадження у справі та продовжив розгляд справи у порядку письмового провадження.

IV. Обставини, встановлені судом

З 16.08.2007 по 06.11.2015 позивач, капітан поліції, проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 06.11.2015 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Захарівського відділення поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

09.10.2019 відповідачу від начальника УКЗ ГУНП в Одеській області надійшла службова записка про доцільність призначення службового розслідування. В тексті записки вказано, що позивач 09.10.2019 при перестроюванні не ввімкнув світлових покажчик повороту, перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився надати поліцейським посвідчення водія (а.с.135).

10.10.2019 відповідач у зв`язку з надходженням інформації про порушення позивачем службової дисципліни видав наказ про призначення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни №2474 (а.с.137).

10.10.2019 відповідач прийняв наказ №2475 про відсторонення від виконня службових обов`язків в рамках службового розслідування(а.с.138).

Позивач надав на ім`я начальника Захарівського відділення поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області рапорт про те, що він з 09.10.2019 перебуває на лікарняному в ТОВ «Гіпократ Ентам» (а.с.164).

09.10.2019 ТОВ «Гіпократ Ентам» видав довідку №15 про звільнення позивача від служби з 09.10.2019 по 11.10.2019 з причини тимчасової непрацездатності (а.с.165).

07.11.2019 відповідач відповідно до наказу №2732 продовжив строк проведення службового розслідування до 06.12.2019 (а.с.140).

13.11.2019 відповідач надіслав позивачу рекомендованою поштою лист №9/9003 про призначення службового розслідування 10.10.2019. Також в даному листі містилося запрошення прибути за місцем знаходження ГУНП в Одеській області 18-22.11.2019 для надання пояснення (а.с.154).

20.11.2019 на телефонний номер позивача в месенджері WhatsApp відповідач направив позивачу аналогічне повідомлення в електронному вигляді (а.с.156).

02.12.2019 комісія за результатами проведеного службового розслідування склала висновок. Відповідно до тексту висновку комісія визнала, що відомості, які стали підставою для призначення вказаного службового розслідування, знайшли своє підтвердження (а.с.191). У висновку комісія вказала, що під час проведення службового розслідування було встановлено, що позивач своїми діями, пов`язаними з керуванням транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та порушенням правил використання попереджувальних сигналів під час перестроювання, невиконання законних вимог поліцейських щодо пред`явлення посвідчення водія, нреетичною поведінкою на місці складання адміністративних матеріалів дискредитував звання поліцейського. Дискредитація полягає у вчинення такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів державної влади та їх працівників в очах громадськості та є несумісним з подальшим проходженням служби.

03.12.2019 висновок службового розслідування затверджений начальником ГУНП в Одеській області.

11.12.2019 відповідач прийняв наказ №3043, в якому: «За скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушення пп.1,2,3,6,7,11 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII, п.1,3 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, абзаців 1,3,5 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ, п.1.3., п.2.1. «а», п.2.4 «а», п.2.5 та п.2.9 «б» Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, п.п.2,3,4 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Захарівського відділення поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції» (а.с.192).

03.01.2020 відповідач у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення на підставі п.6 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» виніс наказ про звільнення позивача (а.с.122). Підставою звільнення, яка вказана в тексті наказу, став наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11.12.2019 №3043 (а.с.30).

У постанові від 24.12.2019 у справі №521/17825/19 Біляївський районний суд Одеської області встановив, що 08.10.2019 позивач порушив ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керував автомобілем «LEXUS ES350» з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився. Вина у вчиненні вказаного порушення повністю доказана. Даною постановою суд притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигяді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік (а.с.93-104). Вказане судове рішення набрало законної сили 14.02.2020.

V. Джерела права та висновки суду.

Змістом спірних правовідносин є питання щодо дотримання відповідачем встановленої законом процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, обґрунтованості висновку стосовно вини позивача та відповідно обґрунтованості та існування підстав для винесення рішень щодо звільнення позивача.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

З огляду на текст спірного рішення №9о/с від 03.01.2020 відповідач звільнив позивача на підставі п.6 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» № 580-VIII відповідно до якого: «Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:[…] у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України».

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII (далі Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності відповідач посилається на пункти 1,2,3,6,7,11 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту згідно з якими службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

-бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

- знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

- поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

- утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

-утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

-поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Відповідно до пунктів 1, 3 ч.1 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію» № 580-VIII, на які посилається відповідач, поліцейський зобов`язаний:

- неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Стаття 11 Дисциплінарного статуту встановлює відповідальність поліцейського. Зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті: «За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом».

Серед видів дисциплінарних стягнень, які встановлені у ч.ст.13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських може бути застосоване звільнення зі служби.

В ч.3 ст.19 Дисциплінарного статуту вказано, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Частина 6 цієї статті встановлює, що вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного сп`яніння є обтяжуючою обставиною відповідальності поліцейського.

Суд не погоджується з доводами позивача про відсутність його вини, за яку позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, з наступних мотивів.

У спірному наказі про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідач посилається на порушення позивачем абз.3,5 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ згідно з якими: «Водій зобов`язаний: […]виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; […]не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів[…]».

Відповідно до п. 1.3. Постанови КМУ «Про правила дорожнього руху» №1306 від 10.10.2001 (далі Правила №1306): « Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими».

У п. 2.1. «а» Правил №1306 вказано: «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії».

Відповідно до п. 2.4. «а» Правил №1306: «На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1».

Згідно з п. 2.5. Правил №1306: «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

В п. 9.2. «б» Правил №1306 вказано: «Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом».

Повертаючись до спірних правовідносин суд, з огляду на матеріали справи, встановив, що під час проведення службового розслідування відповідач досліджував копії адміністративних матеріалів, складених на місці, відеозаписи з портативного відеореєстру, пояснення позивача, свідків, поліцейських УПП в Одеській області ДПП НПУ, які складали адміністративні матеріали стосовно позивача та перебували на місці виявленого порушення. Копії вказаних документів відповідач надав в матеріали справи.

Отже той факт, що позивач керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, не увімкнув світловий показчик повороту при перестроюванні, відмовився від проходження медичного огляду з метою встановлення алкогольного сп`яніння, не надавав документи на підтвердження своєї особи підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №160790, складеного 09.10.2019 о 00:58 год. за ч.1ст.130 КУпАП (а.с.144), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 (а.с.147), ОСОБА_3 (а.с.148), поясненнями інспектора взводу №2 роти №6 батальйону №2 УПП В Одеській області ДПП НПУ страшим лейтенантом поліції Масловченка В.В., інспектора взводу №2 роти №8 батальйону №2 УПП В Одеській області Мхітаряна А.Е., командира взводу №1 роти №6 батальйону №2 УПП в Одеській області Муравського Д.П. (а.с.150-154).

Таким чином, посилання позивача на те, що матеріали службового розслідування не доводять фактів порушення позивачем вимог законодавства спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи. Відтак суд робить висновок про те, що позивач своїми діями порушив службову дисципліну, а спірні рішення відповідача з урахуванням характеру проступку та обставини, за яких він був вчинений, є обґрунтованими і справедливими.

Додатково суд зазначає, що вказані вище обставини проступку вчиненого позивачем не потребують доказування у цій справі, оскільки, встановлені рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24.12.2019 у справі №521/17825/19, відповідно до якого в діях ОСОБА_1 вбачається наявність складу злочину адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння). Вказане рішення набрало законної сили 14.02.2020 (а.с.93-95).

Отже доводи позивача на відсутність його вини не знайшли свого підтвердження.

Крім того, твердження позивача про порушення строку розгляду даного питання суд вважає таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Так, відповідно до ст.16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України: « 1.Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

2. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів».

В матеріалах справи міститься доповідна записка голови дисциплінарної комісії ОСОБА_4 від 06.11.2019 №9/8774 та наказ про продовження строку проведення службового розслідування від 07.11.2019 №2732 (а.с.139-140). Враховуючи те, що службове розслідування розпочалося відповідно до наказу №2474 10.10.2019, а висновок за результатами розслідування був затверджений 03.12.2020, строк проведення розслідування не перевищив 60 календарних днів (а.с.177).

Також суд не бере до уваги доводи позивача про те, що відповідач протиправно застосував до нього дисциплінарне стягнення під час знаходження позивача на лікарняному.

Так, відповідно до ч 3. ст.21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України: « Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення».

Отже на підставі викладених обставин, суд робить висновок, що спірні накази є законними, а тому позовні вимоги про їх скасування не належать до задоволення.

Позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними вимогами від двох перших, таким чином,суд робить висновок про відмову у їх задоволенні.

VI. Судові витрати

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог, а відповідач впродовж розгляду даної справи не поніс судових витрат суд не здійснює їх розподіл.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

3. Позивач- ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Національної поліції в Одеській області адреса: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12 .

Суддя О.Я. Бойко

.