Справа № 522/19988/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 р.м.ОдесаСправа № 522/19988/19
Головуючий в 1 інстанції: Шенцева О.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Єщенка О.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 08 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №628423 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122 КУпАП, яку склав 20 листопада 2019 року лейтенант поліції 1-го взводу, 1-го батальйону, 1-ої роти, полку управління патрульної поліції в Одеській області Граждан Є.В., та про закриття справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову було зазначено, що 20 листопада 2019 року він рухався по дорогі Київ-Одеса та був зупинений на стаціонарному пункті поліції за те, що їхав з вимкненим ближнім світлом фар. У відношенні нього була складена постанова за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Позивач не згодний з цією постановою з підстав того, що за 200 метрів до того місця де його зупинив поліцейський, був дорожній знак, на якому на синьому міститься білий напис «ВАНТАЖНИЙ КОМПЛЕКС». Позивач вважає, що знак схожий зі знаком початок населеного пункту, а тому він міг рухатися без включеного світла фар.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 08 жовтня 2020 року позовні вимоги було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та задовольнити позов.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 листопада 2019 року інспектором управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Граждан Є.В. у відношенні позивача була винесена постанова серії ДПО18 №628423 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн..

В вищезазначеній постанові вказано, що 20 листопада 2019 року о 09 год. 37 хв. в Одеській області, Біляївський район, а/д Київ-Одеса 450 км. + 500 м., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом (Volkswagen Caddy) з вимкненим ближнім світлом фар поза населеним пунктом (денні ходові вогні базовою комплектацією транспортного засобу не передбачено), чим порушив п.9.8 ПДР.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено та не надано доказів на підтвердження своїх посилань про винесення інспектором постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КпАП України з порушеннями чинного законодавства України, при цьому позивач визнавав той факт, що здійснював рух поза населеним пунктом без ввімкненого ближнього світла фар чи денних ходових вогнів, тобто фактично не оспорює обставини, викладені в оскаржуваній постанові.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, КУпАП та Правилам дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі Правила).

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила.

В пункті 1.3 Правил зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.9.8 Правил під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п`яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як було зазначено, 20 листопада 2019 року о 09 год. 37 хв. в Одеській області, Біляївський район, а/д Київ-Одеса 450 км. + 500 м. позивач керував транспортним засобом (Volkswagen Caddy) з вимкненим ближнім світлом фар поза населеного пункту (денні ходові вогні базовою комплектацією транспортного засобу не передбачено), чим порушив п.9.8 Правил.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, приймаючи спірну постанову, посадова особа відповідача, ґрунтуючись на власному внутрішньому переконанні та з огляду на письмові пояснення позивача (додаток до постанови), в яких позивачем зазначено про здійснення руху без увімкнених світлових засобів, однак, з тих причин, що згідно відповідного дорожнього знаку, він рухався (нібито) в населеному пункті, винесла постанову серії ДПО18 № 628423 про накладання адміністративного стягнення у відношенні позивача, за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за керування транспортним засобом з вимкненим ближнім світлом фар поза населеного пункту.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В обґрунтування власної правової позиції ОСОБА_1 було зазначено, що «знак 5.47, який я проїхав 200 метрів тому, дозволяє мені після перетину згаданого дорожнього знаку рухатися без включеного світла фар. Я показав інспектору цей знак, де на синьому містився білий напис «ВАНТАЖНИЙ КОМПЛЕКС»».

Крім того, позивачем надано диск з аудіо записами (а.с.60), з якого (другий аудіо запис «притягнення до відповідальності») вбачається зазначення позивачем, що він рухався в межах населеного пункту, про який (населений пункт) свідчив дорожній знак, який по зовнішньому вигляду відповідає знаку, що повідомляє про початок населеного пункту. Також ним було зазначено, що назва населеного пункту на вказаному дорожньому знаку була дуже погано написана.

Колегія суддів не погоджується з вказаними посиланнями позивача та зазначає, що сприйняття вказаного дорожнього знаку з написом «ВАНТАЖНИЙ КОМПЛЕКС», як знаку, що позначає назву та початок населеного пункту, не може бути підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки очевидно помилкове особисте та суб`єктивне сприйняття учасником дорожнього руху певних об`єктивних обставин не змінює фактичну сутність дійсної дорожньої обстановки та не може бути доказом відсутності факту порушення.

Слід зазначити, що згідно рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey) винуватість особи повинно бути доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Колегія суддів вважає, що сприйняття позивачем знаку «ВАНТАЖНИЙ КОМПЛЕКС», як знаку, що свідчить про початок населеного пункту (з назвою «ВАНТАЖНИЙ КОМПЛЕКС») не може бути підставою для виникнення розумних сумнівів, які ґрунтуються на здоровому глузді, щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені даного адміністративного правопорушення, в тому числі з урахуванням відсутності заперечень позивача щодо керування ним транспортним засобом за межами населеного пункту із вимкненим ближнім світлом фар.

Посилання позивача на висновки Верховного Суду, зроблені в постанові від 24 квітня 2019 року, справа №127/12081/17 з приводу того, що неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до відповідальності, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на таке.

Так, по вказаній справі було встановлено, що позивача притягнули до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КпАП у зв`язку з тим, що він, будучи за кермом автомобіля, рухався (вулицею Ентузіастів в м.Чернівці) дорогою з одностороннім рухом проти напрямку руху, чим порушив дорожній знак 5.5 та 5.7.1, пункт 8.4 Правил дорожнього руху.

Водночас, суди з`ясували, що дорожній знак, який вказував напрям руху на дорозі, якою їхав позивач, був встановлений зліва від проїзної частини, що є порушенням Правил дорожнього руху. З огляду на цю обставину суди констатували, що в діях позивача немає складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, по даній справі позивачем не зазначено, а з матеріалів справи не вбачається встановлення знаку «ВАНТАЖНИЙ КОМПЛЕКС» з порушенням Правил, рівно як і не вбачається інших обставин, що свідчать про неналежну організацію дорожнього руху, зокрема, яка б мала вплив на спірні правовідносини.

Більше того, касаційний суд по вказаній справі скаргу інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернівці Опайця Валерія Георгійовича задовольнив частково, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2017 року в цій справі скасував, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

В мотивувальній частині касаційний суд зазначив, що суди (попередніх інстанцій) не з`ясували: куди (у якому напрямку) і звідки рухався позивач (зокрема, чи він виїхав зі стоянки біля готелю, як вбачається з фотографій, долучених до матеріалів справи, чи він рухався вулицею (Ентузіастів в м. Чернівці), проїхавши повз готель і кінозал, як зазначено у позові); де саме його зупинив інспектор поліції; яким чином організовано дорожній рух на цьому відтинку дороги, зокрема місце розташування усіх дорожніх знаків і яких саме, у тому числі дорожнього знаку, який порушив позивач; правові підстави встановлення цих дорожніх знаків (з урахуванням доводів відповідача про те, що дорожні знаки встановлюють за погодженням з органами місцевого самоврядування).

Враховуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 статті 122 КпАП України, водночас, відповідач діяв у межах та у спосіб, які передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам КУпАП, а тому не підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Доводи зазначені апелянтом під час судового засідання 16 грудня 2020 року з приводу того, що лейтенантом поліції 1-го взводу, 1-го батальйону, 1-ої роти, полку управління патрульної поліції в Одеській області Граждан Є.В. не було зачитано його права, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивач не посилався на вказані обставини ні під час подання позову, ні в апеляційній скарзі.

При цьому, положеннями статті 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Більше того, вищезазначені посилання ОСОБА_1 спростовуються прослуханим 16 грудня 2020 року в суді апеляційної інстанції аудіозаписом самого позивача.

Інші доводи, викладені у апеляційній скарзі, за змістом ідентичні доводам позову, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права та не відповідають обставинам справи.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Приморський районний суд м.Одеси від 08 жовтня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Єщенко О.В. Шевчук О.А.