Справа № 420/9229/20
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9229/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Єврейська, 12, м. Одеса, 65014) про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про:

визнання незаконними дій членів дисциплінарної комісії, які погодили Висновок службового розслідування за фактом проведення слідчих дій працівниками УСБУ в Одеській області,ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, в адміністративній будівлі УБЗПТЛ ГУНП в рамках кримінального провадження, зареєстрованого 25.02.2020р. у ЄРДР № 0000207 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 21.08.2020 року №2009 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.08.2020 року № 1164 о/с про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УБЗПТЛ в Одеській області в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в ОВС ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, у разі проведення реорганізації на рівноцінну посаду ВБЗПТЛ ГУНП в Одеській області з поверненням спеціального звання підполковника поліції;

стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Виклад позиції позивача та відповіді на відзив відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, ним не було порушено жодного з пунктів законодавства та відомчих нормативно-правових актів, перелічених у наказі Головного управління Національної поліції України в Одеській області від 21.08.2020 року №2009 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, на підставі яких до позивача було застосовано невиправдану та виключну міру дисциплінарного покарання у вигляді звільнення зі служби в поліції. Висновок про проведення службової перевірки та наказ Головного управління Національної поліції України в Одеській області від 21.08.2020 року №2009 не містить свідчень в чому конкретно, в яких діях було висловлено порушення позивачем кожної окремої вказаної норми закону та відомчих нормативно-правових актів, наявні лише звинувачення. Фактичною підставою для звільнення послужила пред`явлена позивачу слідчим ТУ ДБР підозра у скоєнні кримінального правопорушення, інакше за вказані численні порушення до дисциплінарної відповідальності також був би притягнений основний виконавець доручення слідчого та ініціатор відпрацювання - ОСОБА_2 , однак, у наказі відсутнє посилання щодо скоєння ним жодного дисциплінарного проступку, а це свідчить про відсутність в його діях дисциплінарних проступків. Отже, без постановлення судового вироку неможливо встановити винуватість або не винуватість у отриманні неправомірної вигоди, а також вимагання, а тому підстави для звільнення відсутні. Співробітниками ГУ НП в Одеській області при проведенні службової перевірки навмисно були викривлені факти розглянутих подій та навмисно підмінно тлумачення норм чинного законодавства та відомчих нормативних актів щоб звинуватити позивача у неіснуючих порушеннях та на вигаданих підставах звільнити з Національної поліції.

У встановлений ухвалою суду від 13.10.2020р. строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, станом на дату розгляду справи - про причини неподання відзиву у встановлений судом строк суд не повідомив, заяву про продовження встановленого судом процесуального строку для подання відзиву, в порядку ч. 2 ст. 121 КАС України, не подав.

Процесуальні дії вчиненні судом.

Ухвалою суду від 13.10.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №420/9229/20 та справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 29.09.2019 року №1258 о/с ОСОБА_1 був призначений на посаду старшого оперуповноваженого в ОВС ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області.

21.08.2020 року Головним управлінням Національної поліції в Одеській області прийнято наказ №2009 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області» (а.с.38-48) пунктом 2 якого за порушення пп. 1, 2 ст. 18, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2, 3, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пп. 1, 2, 3, 5, 6, 7 п. 1 Розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, ч.1 ст.6, ч.ч. 1,2 ст.251, ч.1 ст.254 КУпАП, п.п. 1, 2 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, п.6 розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, п.п. 1.3, 1.4 розділу 1 Функціональних обов`язків від 02.10.2019 № 15/2437 дск, пп. 1 п. 2 розділу 2 Положення про УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, затвердженого наказом ГУНП від 06.09.2018 №3076, та Присяги поліцейського, старшого оперуповноваженого в ОВС відділу боротьби з торгівлею людьми ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеської області від 31.08.2020 року №1164 о/с за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції, на підставі наказу від 21.08.2020 року № 2009.

Не погоджуючись із незаконними діями членів дисциплінарної комісії, які погодили Висновок службового розслідування за фактом проведення слідчих дій працівниками УСБУ в Одеській області, ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, в адміністративній будівлі УБЗПТЛ ГУНП в рамках кримінального провадження, зареєстрованого 25.02.2020р. у ЄРДР № 0000207 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 21.08.2020 року №2009 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції; наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 21.08.2020 року № 2009 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УБЗПТЛ в Одеській області в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, Позивач звернувся із даним позовом до суду.

Джерела права й акти їх застосування.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 43 Конституції України визначено, що кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, реалізовує програми професійно - технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Регулювання правового становища осіб, які проходять службу в поліції здійснюється відповідно до спеціального законодавства, зокрема, Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з п.2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Приписами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліції» поліція відповідно до покладених на неї завдань:

1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;

2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;

Положеннями ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського. Так, ч. 1 вказаної статті визначено, що Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:

1) у зв`язку із закінченням строку контракту;

2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції;

3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції;

4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

5) через службову невідповідність;

6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

7) за власним бажанням;

8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій);

9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі;

10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення;

11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

При визначенні правомірності вказаних оскаржуваних наказів суд враховує, що відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Статтею 64 Закону України "Про Національну поліцію" затверджено текст присяги поліцейського. Зміст тексту Присяги свідчить, що в основу поведінки поліцейського закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, метою яких є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Таким чином, проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.

Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Частиною 1, 2 та 3 статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (ч.1 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч.2 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Так, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції (ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Згідно ч.ч.1-5 ст.14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

З аналізу викладених вище норм судом вбачається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, види дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 затверджений Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок), який визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно пунктів 1-4 розділу V Порядку проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Висновки суду.

При вирішенні даної адміністративної справи, надаючи оцінку встановленим під час службового розслідування, призначеного вказаним наказом порушенням ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 07 березня 2019 року (справа №819/736/18), в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Зі змісту присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції, поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 24.03.2020 року по справі №804/177/17

На позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, зокрема, за порушення пп. 1, 2 ст. 18, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліції», п.п. 1, 2, 3, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пп. 1, 2, 3, 5, 6, 7 п. 1 Розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, ч.1 ст.6, ч.ч. 1,2 ст.251, ч.1 ст.254 КУпАП, п.п. 1, 2 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, п.6 розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, п.п. 1.3, 1.4 розділу 1 Функціональних обов`язків від 02.10.2019 № 15/2437 дск, пп. 1 п. 2 розділу 2 Положення про УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, затвердженого наказом ГУНП від 06.09.2018 № 3076, та Присяги поліцейського, що виразилось у особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм діючого законодавства України, неприпиненні, укритті від обліку і не реєстрації шляхом повідомлення на службу « 102» фактів вчинення гр. «Б» та «Г » неправомірних дій, не притягненні громадянок «Б» та «Г » до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 181-1 КУпАП, вступі у неділові стосунки з останніми, вимаганні, отриманні від гр. «Б» грошових коштів, що призвело до оголошення підозри при вчинення кримінального правопорушення, набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри населення до поліції, та не інформуванні про допущені порушення безпосереднього керівника.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи 14.08.2020 року було проведено службове розслідування за фактом проведення слідчих дій працівниками УСБУ в Одеської області, ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, в адміністративній будівлі УБЗПТЛ ГУНП в рамках кримінального провадження, зареєстрованого 25.02.2020 року у ЄРДР № 0000207 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Так, 15.07.2020 до Головного управління надійшла інформація про те, що працівники УСБУ в Одеській області, ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, проводять слідчі дії (обшуки) в адміністративній будівлі УБЗПТЛ ГУНП в рамках кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР за № 0000207, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом вимагання та отримання неправомірної вигоди у сумі 2500 доларів СІЛА окремими посадовими особами зазначеного управління від громадян (анкетні дані в інтересах слідства не розголошуються) за непритягнення останніх до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП.

Крім цього, попередньо стало відомо, що до вчинення вказаних протиправних дій могли бути причетні: заступник начальника управління - начальник ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_5 , старший оперуповноважений в ОВС ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області підполковник поліції ОСОБА_1 та оперуповноважений ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 .

Відповідно до копії ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.07.2020 (справа № 487/3965/20; провадження № 1-кс/487/4508/20) слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Неміро В.В. за погодженням з Першим заступником прокурора Одеської області Гончаровим Р.В. в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому 25.02.2020 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000207, звернувся з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку у службових приміщеннях Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУНП в Одеській області, що знаходиться за адресою: вулиця Генерала Петрова, будинок 47, місто Одеса, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей та документів, що пов`язані із вимаганням та отриманням працівниками УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області неправомірної вигоди.

Судом встановлено та з матеріалів клопотання вбачається, що Першим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, за процесуальним керівництвом прокуратури Одеської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому у ЄРДР за 0000207 від 25.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетні: старший оперуповноважений в ОВС ЗБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП підполковник поліції ОСОБА_1 та оперуповноважений ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , які, будучи співробітниками поліції та виконуючи завдання та обов`язки з попередження, виявлення і розкриття кримінальних правопорушень, пов`язаних з торгівлею людьми, налагодили схему отримання неправомірної вигоди від осіб, що надають інтимні послуги.

Так, ОСОБА_1 разом із ОСОБА_6 вживали комплекс оперативних заходів, спрямованих на встановлення та в подальшому схилення осіб, які надають інтимні послуги, до щомісячної сплати неправомірної вигоди за нездійснення документування їх протиправної діяльності, та не притягнення жінок до адміністративної відповідальності за вчинення порушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП, та власників салону до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України. Допитана в якості свідка гр. «Б» підтвердила вищевказані обставини.

Так, по закінченню проведення всіх необхідних слідчих дій 15.07.2020 приблизно о 23 год. 00 хв. слідчим Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, Неміром В.В. було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 та підполковнику поліції ОСОБА_1 .

Станом на 16.07.2020 старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 та підполковнику поліції ОСОБА_1 вручені клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсторонення від займаних посад.

З метою перевірки вищевказаних відомостей наказом ГУНП в Одеській області від 16.07.2020 № 1693 призначено службове розслідування у формі письмового провадження. Водночас, наказом ГУНП від 16.07.2020 № 925 о/с полковника поліції Кульчицького М.А. , підполковника поліції ОСОБА_5 , підполковника поліції ОСОБА_1 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 на час проведення службового розслідування відсторонено від виконання службових обов`язків та визначено робочим місцем на час відсторонення - приміщення УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, що знаходиться за адресою: вул. Генерала Петрова, 47, м. Одеса.

В ході службового розслідування встановлено, що відповідно до наказу ГУНП в Одеській області від 29.09.2019 № 1258 о/с підполковник поліції ОСОБА_1 був призначений на посаду старшого оперуповноваженого в ОВС ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області.

22.07.2020 дисциплінарною комісією з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин події за участю вищевказаних поліцейських, недопущення порушень чинного законодавства під час проведення службового розслідування на адресу ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, направлено лист № 9/7018 про надання інформації.

Того ж дня, в додатках до листа з ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, № 04.14/04.14/15435 дисциплінарній комісії надійшли наступні документи: копії повідомлень про підозру підполковнику поліції ОСОБА_1 та старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 , копії ухвал про обрання запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту відносно підполковника поліції ОСОБА_1 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , копії ухвал суду про відсторонення від займаних посад підполковника поліції ОСОБА_1 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , копії ухвал суду про надання дозволу на проведення обшуку в адміністративній будівлі УБЗПТЛ ГУНП, копія протоколу, складеного за результатами проведення НСРД, від 28.05.2020, витяг з кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР 25.02.2020 за №0000207.

Так, зі змісту повідомлень про підозру поліцейським вбачається, що навесні 2020 року, але не пізніше 04.05.2020, у ОСОБА_1 разом з оперуповноваженим ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на особисте незаконне збагачення шляхом вимагання та одержання грошових коштів від інших осіб за непритягнення їх до адміністративної відповідальності за заняття проституцією та неприпинення їх протиправної діяльності.

21.07.2020 згідно з ухвалами слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва Темнікова А.О. (справа № 487/3965/20, провадження № 1- кс/487/4660/20) підполковнику поліції ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло, а саме фактичне місце проживання, у період доби з 22:00 год. до 06:00 год., строком до 15.09.2020.

Того ж дня, згідно з ухвалами слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва Темнікова А.О. (справа № 487/3965/20, провадження № 1- кс/487/4663/20) старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло, а саме фактичне місце проживання, у період доби з 22:00 год. до 06:00 год., строком до 15.09.2020.

Окрім зазначеного, ухвалами Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.07.2020 (справа № 487/3965/20, провадження № 1- кс/487/4664/20; справа № 487/3965/20, провадження № 1-кс/487/4661/20) відсторонено від займаних посад підполковника поліції ОСОБА_1 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 строком до 15.09.2020 включно.

В силу наявного досвіду роботи в органах поліції підполковник поліції ОСОБА_1 та старший лейтенант поліції ОСОБА_6 знали та розуміли, що вимогами статей 3, 22 і 65 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року, поліцейським заборонено використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, вони зобов`язані вживати невідкладно заходи щодо запобігання одержанню неправомірної вигоди.

Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми, входить до структури ГУНП в Одеській області, яке є складовим підрозділом Національної поліції України, правоохоронним органом, що виконує правозастосовні та правоохоронні функції, а його працівники, які виконують вказані функції, працівниками правоохоронного органу.

У зв`язку із прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» підполковник поліції ОСОБА_1 та старший лейтенант поліції ОСОБА_6 прийняли присягу працівників Національної поліції України.

З протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії вбачається, що 19.05.2020 оперативні співробітники УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в рамках виконання окремого доручення слідчого СУ ГУНП в Одеській області у кримінальному провадженні, зареєстрованому у ЄРДР за №0000512 від 15.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, з метою відпрацювання осіб жіночої статі, які надають інтимні послуги за грошову винагороду, відвідали адресу в м. Одесі.

Так, співробітники УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , прибувши за вказаною адресою під виглядом клієнтів, потрапили до квартири та лише через деякий час відрекомендувались співробітниками поліції. В ході відпрацювання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було повідомлено жінкам, які представились гр. «Б» та гр. «Г» , що вони вчиняють адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 181-І КУпАП, однак поліцейські не доставили жінок до адміністративної будівлі поліції, не внесли їх дані та фотографії до баз даних, не склали адміністративні протоколи. Також правоохоронці відібрали зобов`язання про недопустимість заняття проституцією та повідомили, що останні можуть і далі займатися наданням інтимних послуг, однак на їх умовах, а саме так званого «співробітництва».

Згідно з відомостями, наявними у Інформаційній підсистемі Національної поліції «ЦУНАМІ», адміністративні матеріали відносно гр. «Б» та гр. «Г» за фактом заняття проституцією (ст. 181-1 КУпАП) посадовими особами УБЗПТЛ ГУНП не складались.

Отже, суд погоджується із висновками службового розслідування про те, що підполковник поліції ОСОБА_1 , нехтуючи взятими на себе обов`язками, достовірно розумів суть кримінального правопорушення та передбачену за його скоєння відповідальність, тому застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним.

Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських.

Суд звертає увагу, що позивач помилково вважає, що саме порушення проти нього кримінального провадження було підставою для дисциплінарної відповідальності. Тоді як оскаржуваний наказ відповідача є обґрунтованим наявністю у його діях ознак дисциплінарного проступку. Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. Натомість предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 24.03.2020 року по справі №804/177/17

Позивач у позовній заяві посилається на відсутність обвинувального вироку відносно нього як на доказ відсутності в його діях дисциплінарного проступку.

Так, притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII).

Відсутність обвинувального вироку щодо позивача не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях. Реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана з порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду, а наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службових обов`язків.

Наведені висновки узгоджуються з правової позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 14.02.2019 у справі №824/1022/16-а та від 20.03.2019 у справі №804/676/18.

Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Подібна правова позиція також була висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2020 у справі №300/1406/19 (адміністративне провадження №К/9901/31316/19).

Доводи позивача стосовно протиправності звільнення з органів внутрішніх справ лише на підставі факту повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки питання кримінальної відповідальності у встановленому законом порядку не вирішено, суд вважає необґрунтованими, так як позивача звільнено зі служби не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

При цьому, суд не розглядає питання обґрунтованості такого обвинувачення в межах кримінального провадження, а відповідач обмежився цим фактом при вирішенні питання доведеності вчинення дисциплінарного проступку.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, наслідки проступку, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Таким чином, суд погоджується з доводами Головного управління Національної поліції в Одеській області, що при прийнятті оспорюваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений законом.

Відповідачем правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції, так як вчинений позивачем проступок є таким, що дискредитує звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.

Зважаючи на що, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання незаконними дій членів дисциплінарної комісії, які погодили Висновок службового розслідування за фактом проведення слідчих дій працівниками УСБУ в Одеській області,ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, в адміністративній будівлі УБЗПТЛ ГУНП в рамках кримінального провадження, зареєстрованого 25.02.2020р. у ЄРДР № 0000207 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 21.08.2020 року №2009 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції; визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 21.08.2020 року № 2009 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УБЗПТЛ в Одеській області в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, вони є такими, що не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Єврейська, 12, м. Одеса, 65014) про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бутенко А.В.

.