Справа № 520/17994/2020
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 грудня 2020 року № 520/17994/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Циркунівської сільської ради (Харківська обл., Харківський район, с. Циркуни, вул. Соборна, 26) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду в інтересах ОСОБА_1 з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Циркунівської сільської ради щодо не прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_1 , для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 2,000 га, з кадастровим номером 0:03:008:0620. Зобов`язати Циркунівську сільську ради затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у ОСОБА_1 , для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 2,000 га, з кадастровим номером 0:03:008:0620.

Разом з тим, представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Циркунівській сільській раді заборонити приймати будь які рішення та вчиняти будь які дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0626 до моменту прийняття остаточного рішення у справі. Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області та відповідним державним кадастровим реєстраторам, до моменту прийняття остаточного рішення у даній справі, вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:008:0626.

В обґрунтування заяви зазначено, що 02.07.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, якою просив в порядку, передбаченому ЗК України, надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною тощею 2.0000 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (надалі - земельна ділянка), в порядку безкоштовної приватизації, передбаченої ЗК України. Однак у встановлений законом строк рішення відповідачем не було прийняте, тому позивач скористався правом мовчазної згоди та 04.08.2020 уклав договір № 46 про розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з ТОВ «Земельний радник». Виконуючи вимоги земельного законодавства 05.08.2020 представник позивача подав до відповідача повідомлення про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки яке зареєстровано відповідачем за № 01-15/624. Після розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства даний проект пройшов всі передбачені земельним законодавством етапи погодження та реєстрації, а саме: пройшов погодження та отримано висновок експерта державної експертизи від 08.10.2020 № 20309/82-20; був зареєстрований у Державному земельному кадастрі про, що отримано витяг з Державного земельного кадастру про формування земельної ділячи 0:03:008:0620. 28.10.2020 позивачем до відповідача направлена заява про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, разом з додатками. 29.10.2020 відповідачем отримано відправлення, а отже в двотижневий строк, як того передбачає законодавства відповідач повинен був прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Однак до сьогодні рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність на користь позивача не прийнято. Виникнення спірних правовідносин обумовлено протиправними діями/бездіяльністю відповідача при вирішенні питання, яке в силу законодавчих приписів належить до його виключної компетенції, а тому законність таких дій/рішень (бездіяльності) органу місцевого самоврядування підлягає перевірці адміністративним судом. На сьогоднішній день відповідач, на думку позивача, продовжує вчиняти незаконні дії з метою блокування прав позивача на безоплатну приватизацію. Так відповідачем було прийнято рішення про об`єднання земельних ділянок відповідно до якого була розроблена нова проектна документація яка включила в себе п`ять земельних ділянок на одну з яких претендує позивач, а саме: 0:03:008:0621, 0:03:008:0620, 0:03:008:6000, 0:03:008:0618, 0:03:008:0619. В результаті розроблення нової проектної документації утворилась нова земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:0626. Таким чином своїми незаконними діями відповідач навмисно блокує право позивача на безоплатну приватизацію земельної ділянки. З метою усунення перешкод у безоплатній приватизації земельної ділянки позивачем, виникає необхідність у вжитті заходів забезпечення позову шляхом заборони: Циркунівській сільській раді заборонити приймати будь які рішення та вчиняти будь які дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0626 до моменту прийняття остаточного рішення у справі; Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області та відповідним державним кадастровим реєстраторам, до моменту прийняття остаточного рішення у даній справі, вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:008:0626. Оскільки у цій справі позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню. У цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Представник позивача, також, вказує, що невжиття вище перелічених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити отримання земельної ділянки позивачем, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, оскільки, не вжиття заявлених заходів забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, так як позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Тобто, у разі надання дозволу на розробку проекту землеустрою та подальшої передачі земельної ділянки у власність третім особам та у випадку припинення існування за кадастровим номером :03:008:0626, як об`єкта цивільних прав, або у випадку передачі цієї земельної ділянки у власність чи користування третім особам, позивач буде змушений захищати своє порушене право шляхом подання інших позовів до суду в тому числі про скасування нових рішень та витребування земельної ділянки у добросовісного набувача, у зв`язку з чим невжиття заходів до забезпечення позову не забезпечить реального захисту прав позивача в разі задоволення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши доводи заяви та надані докази, суд дійшов наступного.

Згідно з ч.1, ч.2, ч.3 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення адміністративного позову без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2019 року у справі №826/16888/18 вказав, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За Рекомендацією №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Слід зазначити, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа №826/9263/17, адміністративне провадження №К/9901/44796/18).

Зі змісту поданої заяви про забезпечення позову, судом не встановлено, а позивачем не доведено існування жодної з обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 КАСУ, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Циркунівській сільській раді заборонити приймати будь які рішення та вчиняти будь які дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0626 до моменту прийняття остаточного рішення у справі. Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області та відповідним державним кадастровим реєстраторам, до моменту прийняття остаточного рішення у даній справі, вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:008:0626.

При цьому, суд звертає увагу, що у даному випадку така обов`язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як «наявність очевидних ознак протиправної бездіяльності відповідача», може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Тобто, на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних дій Циркунівської сільської ради.

Крім того, встановлення ознак протиправності бездіяльності (дій) відповідача є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, враховуючи предмет позову, що є неприпустимим на даній стадії судового процесу.

Суд констатує, що позивачем не наведено та не надано жодних доказів в обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 150-158, ст. 248, ст. 256, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Циркунівської сільської ради (Харківська обл., Харківський район, с. Циркуни, вул. Соборна, 26) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

Суддя В.В. Єгупенко