Справа № 520/15028/2020
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

14 грудня 2020 року № 520/15028/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального центру професійної освіти ресторанного, будівельного та автотранспортного сервісу Харківської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просять суд:

- визнати протиправною бездіяльність Регіонального центру професійної освіти ресторанного, будівельного та автотранспортного сервісу Харківської області щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі шести прожиткових мінімумів, для осіб відповідного віку, у сумі 12612 грн.;

- зобов`язати Регіональний центр професійної освіти ресторанного, будівельного та автотранспортного сервісу Харківської області (, місцезнаходження: 61031, м. Харків, вул. Аерофлотська, 8) виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , грошову допомогу у розмірі шести прожиткових мінімумів, у сумі 12612 (дванадцять тисяч шістсот дванадцять) гривень 00 коп.

В обґрунтування позову позивачем вказано, що Регіональним центром професійної освіти ресторанного, будівельного та автотранспортного сервісу Харківської області допущено протиправну бездіяльність щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі шести прожиткових мінімумів, для осіб відповідного віку у сумі 12612 грн., чим порушено права позивача. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 09.11.2020 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 640,80 грн. до ухвалення судом рішення по справі №520/15028/2020.

Ухвалою суду від 09.11.2020 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі за вищевказаним позовом.

Представником відповідача через канцелярію суду надано відзив на адміністративний позов, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.1994 року №226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» був затверджений вичерпний перелік підстав, за наявності яких може проводитись виплата випускникам одноразової грошової допомоги. При цьому, вказано, що адміністрацією РЦПОРБАС Харківської області було закладено в бюджет 2020 року суму у розмірі 12612 грн. для виплати дитині-сироті ОСОБА_1 , однак учнем не була надана довідка про працевлаштування, що не дало законних підстав виплатити такі кошти позивачу. Отже, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 має статус дитини-сироти відповідно до рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 22.08.2012 року № 478.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, у 2018 році він вступив на навчання до Регіонального центру професійної освіти ресторанного, будівельного та автотранспортного сервісу Харківської області, де перебував на повному державному утриманні. Також позивачем вказано, що цей навчальний заклад він закінчив у 2020-му році та здобув професію «Кухар розряд 3; Офіціант розряд 3; Бармен розряд 4», що підтверджується дипломом НОМЕР_2 від 28 лютого 2020 року.

Позивач 05 серпня 2020 року звернувся до відповідача із заявою про виплату передбаченої ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 року № 2342-IV, п. 13 Постанови КМУ від 05.04.1994 року № 226, одноразової грошової допомоги у розмірі шести прожиткових мінімумів.

Регіональний центр професійної освіти ресторанного, будівельного та автотранспортного сервісу Харківської області листом від 18.08.2020 року № 01-21416 позивача було повідомлено про відмову у наданні одноразової грошової допомоги із посиланням на обставини того, що ОСОБА_1 не був працевлаштований, а відповідно до пп. 4 та п. 13 постанови Кабінету Міністрів України № 226 віл 05.04.1994 р. «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування», одноразовою грошовою допомогою в розмірі шести прожиткових мінімумів забезпечуються випускники з числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, які перебували на повному державному утриманні та під опікою (піклуванням), за умови їх працевлаштування.

На думку позивача, таке рішення відповідача є протиправним, оскільки виплата вищевказаної одноразової грошової допомоги гарантована державою та її невиплата порушує його конституційні права.

Зі змісту наданого до суду представником відповідача відзиву на позов встановлено, що позивачу фактично було запропоновано за фахом три місця роботи (кафе «Стриж», кафе « Ті Амо », кафе « Зелена папуга »), наказ № 51 від 03.02.2020 року, наказ 53/1 від 10.02.2020 року та направлено листа відповідно до Постанови КМУ № 226 з проханням принести наказ про прийом на роботу, однак всупереч законним вимогам це зроблено не було. Також ОСОБА_1 мав можливість самостійно або через центр зайнятості сприяти пошуку праці. 03 лютого 2020 року Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради було направлено лист №01-21/131 для взяття учня під соціальний супровід та проведення з ним роз`яснювальної роботи щодо відповідального виконання своїх навчальних обов`язків, свідомого ставлення до питання виробничої практики з подальшим працевлаштуванням.

При цьому, судом під час розгляду справи зі змісту наявних матеріалах справи доказів, а саме листа від 18.08.2020 року №01-21/416 встановлено, що позивач під час адаптивного карантину виявив бажання до подальшого навчання в Харківському професіонально-педагогічному коледжі ім. В.І. Вернадського. Позивачем було подано до приймальної комісії документи про вступ.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Згідно із ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.52 Конституції України утримання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу.

Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа визначаються Законом України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року №2342-IV (далі - Закон №2342-IV).

Положеннями абз. 3 ст. 1 Закону №2342-IV визначено, що діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти.

Згідно із приписами ст.3 та 4 Закону № 2342-IV основними засадами державної політики щодо соціального захисту осіб з числа дітей, позбавлених батьківського піклування є, зокрема захист їх майнових, житлових та інших прав та інтересів, належне матеріально-технічне забезпечення незалежно від форми влаштування та утримання такої категорії дітей на рівні, не меншому за встановлений прожитковий мінімум для осіб відповідного віку. Заходи соціального захисту осіб з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються, зокрема, до мінімального стандарту разової державної фінансової допомоги при закінченні такими дітьми виховного, навчального закладу.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону №2342-IV держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа.

При цьому, положеннями ч.2 ст. 9 Закону № 2342-IV визначено, що витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 8 Закону № 2342-IV випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Водночас, пп.4 п.13 постанови КМ України № 226 від 05.04.1994 року «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлено, що учням, студентам з числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також учням, студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків, що навчалися або виховувалися в навчально-виховних та вищих навчальних закладах і перебували на повному державному утриманні, при їх працевлаштуванні видається одяг, взуття, м`який інвентар і обладнання на суму, не менш як 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також одноразова грошова допомога в розмірі шести прожиткових мінімумів. За бажанням випускникам навчальних закладів може бути виплачена грошова компенсація у розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Відповідно до пп. 1 п. 13 Постанови № 226 дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом.

Суд зазначає, що ч.2 Прикінцевих положень Закону № 2342-IV передбачено, що закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Порядок виплати одноразової грошової допомоги, яка підлягає виплаті при випуску з навчального закладу, на забезпеченні якого перебували випускники навчального закладу із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, визначений Законом, не узгоджується з порядком виплати такої одноразової грошової допомоги за Постановою КМУ.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 3 ст. 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Відтак, з огляду на обставини того, що за загальним правилом пріоритетним у застосуванні над іншими підзаконними нормативними актами є закон, та оскільки положення Постанови КМУ № 226 прийняті до набрання чинності Законом № 2342-IV та не приведені у його відповідність, то при вирішенні спірного питання підлягають застосуванню норми Закону № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Таким чином, суд зазначає, що ч.7 ст.8 Закону № 2342-IV передбачено обов`язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався, а також не обмежений будь-яким строком.

Відповідно до ст.25 Закону № 2342-IV порядок відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м`який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

Суд зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить з 1 січня 2020 року - 2102 грн., з 1 липня - 2197 грн., з 1 грудня - 2270 грн.

Таким чином, відповідач повинен був сплатити одноразову допомогу у сумі 12612,00 (2102,00 грн * 6 прожиткових мінімумів).

Відтак, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем у даному випадку було допущено протиправну бездіяльність щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі шести прожиткових мінімумів, для осіб відповідного віку, у сумі 12612 грн., у зв`язку з чим наявні підстави для зобов`язання Регіонального центру професійної освіти ресторанного, будівельного та автотранспортного сервісу Харківської області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі шести прожиткових мінімумів, у сумі 12612,00 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) до Регіонального центру професійної освіти ресторанного, будівельного та автотранспортного сервісу Харківської області (вул. Аерофлотська, буд. 8, м. Харків, 61031) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Регіонального центру професійної освіти ресторанного, будівельного та автотранспортного сервісу Харківської області щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі шести прожиткових мінімумів, для осіб відповідного віку, у сумі 12612 грн.

Зобов`язати Регіональний центр професійної освіти ресторанного, будівельного та автотранспортного сервісу Харківської області (, місцезнаходження: 61031, м. Харків, вул. Аерофлотська, 8) виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошову допомогу у розмірі шести прожиткових мінімумів, у сумі 12612 (дванадцять тисяч шістсот дванадцять) грн. 00 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 200 (двісті) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Регіонального центру професійної освіти ресторанного, будівельного та автотранспортного сервісу Харківської області (вул. Аерофлотська, буд. 8, м. Харків, 61031, код ЄДРПОУ - 05476032).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мельников Р.В.