Справа № 645/2937/20
Суддя: Шаренко С. Л.
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/2937/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2020 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Шаренко С.Л.,
при секретарі Мельник В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 2 роти УПП в Харківській області молодшого лейтенанта поліції Матвієнко Костянтина Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
03.07.2020 на підставі ухвали Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27.05.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 2 роти УПП в Харківській області молодшого лейтенанта поліції Матвієнко Костянтина Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення. В позові позивач просить скасувати постанову серії ЕАМ № 2561982 від 20.05.2020 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у відношенні нього.
Ухвалою судді від 20.07.2020 відкрите провадження та призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження.
На обґрунтування адміністративного позову, позивач зазначає, що 20.05.2020 під час руху на автомобілі Лексус по вул. Котляревського в м. Харкові, його було зупинено інспектором патрульної поліції Матвієнком К.С. за порушення п. 9.2. б ПДР України. а саме неподання світловим покажчиком повороту відповідного сигналу при повороті праворуч. При з`ясуванні обставин справи він пояснив інспектору, що знаючи про можливу несправність покажчика поворотів, який не завжди спрацьовує, він відповідно до п. 9.3 ПДР заздалегідь до здійснення маневру «повороту праворуч» подав передбачений сигнал лівою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору. Однак, е зважаючи на його пояснення, інспектор патрульної поліції Матвієнко К.С. виріс постанову ЕАМ № 2561982 про порушення ним 20.05.2020 ПДР, а також притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
Дана постанова, на думку позивача, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що відповідачем незаконно було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, оскільки він не порушував Правила дорожнього руху України.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину не явки суду не повідомив, письмового відзиву до суду не надавав.
Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з постанови серія ЕАМ № 2561982 від 20.05.2020 року, ОСОБА_1 о 23.18 по вул. Котляревського, 21 в м. Харкові керуючи транспортним засобом Lexus RX 400Н д.н. НОМЕР_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2.б. ПДР України, в наслідок чого було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.
Згідно з ч.1 ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).
Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин , зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тобто наявність події адміністративного правопорушення є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка доводиться шляхом надання доказів.
Статтею ст. 251 КпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП.
У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Між тим, всупереч даним вимогам, відповідач в судове засідання не з`явився та не довів правомірність винесеної ним постанови відносно позивача за ч.2 ст.122 КУпАП та наявність події адміністративного правопорушення, та не надав жодного доказу.
Таким чином, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.
Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.
Однак, зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.
Згідно п.3.ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративного постанови, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а справа- закриттю.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 241,242 КАС України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 2 роти УПП в Харківській області молодшого лейтенанта поліції Матвієнко Костянтина Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову серія ЕАМ № 2561982 від 20.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.
На підставі п.3 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя С.Л. Шаренко