Справа № 460/7447/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2020 року м. Рівне №460/7447/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 , представник Висоцький Юрій Вікторович,

відповідача: представник Удовиченко Ольга Юріївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Держгеокадастру у Рівненській області
про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (далі іменується відповідач), в якому позивач просив визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,09 га, яка розташовано на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області для індивідуального садівництва, оформлену наказом № 302 від 18.09.2020 та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,09 га, яка розташовано на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області для індивідуального садівництва.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,09 га на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 18.09.2020 № 302 позивачу відмовлено у задоволенні такого клопотання. Позивач вказує, що такий наказ є протиправним, оскільки на момент звернення до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області з клопотанням бажана земельна ділянка мала статус землі державної власності, а жодних правових підстав для відмови у порядку статті 118 Земельного кодексу України не існувало. Просив задовольнити позов повністю.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 18.09.2020 № 302 позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,09 га на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області. Відповідач вказує, що підставою для такої відмови слугували приписи статті 118 Земельного кодексу України невідповідність місця розташування об`єкта вимогам схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць. Так, відповідно до розпорядження Рівненської районної державної адміністрації Про затвердження схеми землеустрою техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель на території Білокриницької сільської ради № 64 від 13.02.2015, Рівненська районна державна адміністрація затвердила Схему землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель на території Білокриницької сільської ради. Додатком до розпорядження голови райдержадміністрації від 13.02.2015 № 64 визначено Техніко-економічні показники схеми землеустрою на території Білокриницької сільської ради, в тому числі по селу Біла Криниця. Відповідач вказує, що затвердження Схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель на території Білокриницької сільської ради свідчить про невідповідність місця розташування бажаної земельної ділянки, а тому оскаржувана відмова є правомірною. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 12.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.11.2020 відкладено розгляд справи до 09.12.2020.

Протокольними ухвалами суду від 09.12.2020 в задоволенні клопотань Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про залучення до участі у справі третіх осіб, виклику в судове засідання спеціаліста та проведення розгляду справи у порядку загального позовного провадження відмовлено.

У судове засідання 09.12.2020 прибув позивач та представник позивача, підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

До суду також прибув представник відповідача, заперечив проти позовних вимог, та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 09.12.2020.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суду слід зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області з клопотанням від 25.08.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,09 га на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області (а.с. 26).

До клопотання позивач додав схему бажаного місця розташування земельної ділянки у межах масиву з кадастровим номер :05:016:0390 (а.с. 27).

Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області винесений Наказ Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою від 18.09.2020 №302 (далі Наказ №302), яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області, орієнтовною площею 0,09 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва (а.с. 28).

Зі змісту оскаржуваного наказу судом встановлено, що підставою його винесення слугувала невідповідність місця розташування земельної ділянки: згідно Схеми землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель (схеми перспективного використання земель) Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області, затвердженої розпорядження Рівненської районної державної адміністрації № 64 від 13.02.2015, бажана земельна ділянка запроектована до включення в межі села Біла Криниця.

В свою чергу, позивач вказує, що при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області з клопотанням бажана земельна ділянка перебувала та перебуває у державній власності, а тому відмова є протиправною.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення Наказу №302, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами статті 80 ЗК України визначено, що суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно зі статтею 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (частина четверта статті 122 ЗК України).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт в частини третьої статті 116 ЗК України).

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 0,12 гектара (пункт в частини першої статті 121 ЗК України).

За правилами частини шостої статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною третьою статті 123 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Під час розгляду справи встановлено, що бажана земельна ділянка, щодо якої позивачем звернувся із клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, розташована на землях, які передбачені для включення до села Біла Криниця.

В оскаржуваному Наказі № 302 міститься посилання на розпорядження Рівненської районної державної адміністрації №64 від 13.02.2015 (а.с. 32).

Так, відповідно до розпорядження Рівненської районної державної адміністрації Про затвердження схеми землеустрою техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель на території Білокриницької сільської ради №64 від 13.02.2015, розглянувши клопотання ДП Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою стосовно затвердження Схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель на території Білокриницької сільської ради, та представлені матеріали Рівненська районна державна адміністрація вирішила затвердити Схему землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель на території Білокриницької сільської ради.

Відповідно до статті 45 Закону України Про землеустрій №858-IV від 22.05.2003 (далі Закон України №858-IV), Схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць розробляються з метою визначення перспективи щодо використання та охорони земель, для підготовки обґрунтованих пропозицій у галузі земельних відносин, організації раціонального використання та охорони земель, перерозподілу земель з урахуванням потреби сільського, лісового та водного господарств, розвитку сіл, селищ, міст, територій оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного призначення, природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення тощо.

Схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць розробляються щодо території відповідного району, села, селища, міста.

Схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель району розробляються за рішенням районної ради.

Схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель села, селища, міста розробляються за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради.

Схема землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель відповідної адміністративно-територіальної одиниці включає: а) завдання на складання схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці; б) пояснювальну записку; в) рішення відповідного органу місцевого самоврядування про розроблення схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці; г) характеристику природних умов адміністративно-територіальної одиниці; ґ) інформацію про сучасний стан використання та охорони земель у межах адміністративно-територіальної одиниці (включаючи обмеження у використанні земель); д) картограму категорій земель у розрізі угідь у межах відповідної території; е) картограму агровиробничих груп ґрунтів та крутизни схилів; є) еколого-економічне обґрунтування використання та охорони земель; ж) техніко-економічні показники схеми землеустрою; з) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування; и) інформацію про перспективний стан використання та охорони земель у межах адміністративно-територіальної одиниці; і) схему запланованих заходів щодо раціонального використання та охорони земель; ї) матеріали погодження схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, визначені статтею 186 Земельного кодексу України.

Аналогічна норма наведена і в Методичних рекомендаціях щодо розроблення схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, затверджених Наказом Державного агентства земельних ресурсів України 02.10.2013 № 395.

Відповідно до пунктів 1.3 1.4, 1.13 Методичних рекомендацій, схеми землеустрою є перед проектним документом, в якому на основі врахування природних, економічних та соціальних умов розробляється комплекс взаємозв`язаних заходів щодо раціонального використання земельних ресурсів, їх розвитку і організації, встановленню інфраструктури, яка відповідає потребам адміністративно-територіальної одиниці. Основне завдання Схем землеустрою - виявлення найбільш ефективного напрямку використання і охорони земельних ресурсів для забезпечення подальшого ефективного розвитку адміністративно-територіальної одиниці.

Схеми землеустрою розробляються для використання при поточному та перспективному плануванні діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в галузі земельних відносин щодо раціонального використання і охорони земель, а також землевласниками та землекористувачами в практичній роботі.

Із системного аналізу вказаних норм права та ч. 7 ст. 118 ЗК України суд дійшов висновку, що підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування бажаної земельної ділянки найбільш ефективному напрямку її використання для забезпечення подальшого ефективного розвитку адміністративно-територіальної одиниці, що вказаний у схемі землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць.

Так, згідно спірного наказу № 302, судом встановлено, що відповідно до Схеми землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель (схеми перспективного використання земель) Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області, затвердженої розпорядження Рівненської районної державної адміністрації № 64 від 13.02.2015, бажана земельна ділянка запроектована до включення в межі села Біла Криниця.

Однак жодних обґрунтувань щодо невідповідності місця розташування бажаної земельної ділянки найбільш ефективному напрямку її використання для забезпечення подальшого ефективного розвитку адміністративно-територіальної одиниці, спірний наказ № 302 не містить.

Відповідно до пояснень представника відповідача, вказані землі в межах села Біла Криниця Рівненського району Рівненської області планується віднести до земель житлової та громадської забудови.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

Статтею 38 ЗК України передбачено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 35 ЗК України земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо, то перебуваючи у межах населених пунктів вони не суперечать використанню для забезпечення подальшого ефективного розвитку адміністративно-територіальної одиниці та Схемі землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель (схеми перспективного використання земель) Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області, затвердженої розпорядження Рівненської районної державної адміністрації № 64 від 13.02.2015.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 20 ЗК України власник земельної ділянки приватної власності наділений правом змінити її цільове призначення, що підтверджує можливість використання позивачем бажаної земельної ділянки у межах вказаної Схеми землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель (схеми перспективного використання земель) Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Разом з тим, відповідно до ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм.

Невідповідність використання бажаної земельної ділянки генеральному плану села Біла Криниця Рівненського району Рівненської області, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, спірний наказ № 302 не містить.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" № 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05).

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності свого рішення. Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що оскаржений наказ № 302 суб`єкта владних повноважень не ґрунтується на матеріальному законі, прийнятий необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямований цей наказ, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, позивач просив визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,09 га, яка розташовано на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області для індивідуального садівництва, оформлену наказом № 302 від 18.09.2020.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд дійшов висновку щодо необхідності виходу за межі позовних вимог та визнання протиправним і скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області № 302 від 18.09.2020 Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд враховує, що завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади, яким на адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що відповідачем всупереч приписам ч. 7 ст. 118 ЗК України за результатами розгляду клопотань позивача не прийнято протиправне рішення про відмову у наданні дозволу, то суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 25.08.2020 та за наслідками їх розгляду прийняти рішення по суті порушених у клопотаннях питань у відповідності з вимогами статті 118 Земельного кодексу України. Отже, позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,09 га, яка розташовано на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області для індивідуального садівництва задоволенню не підлягають.

При цьому, відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 29.08.2019 справа №420/5288/18.

За наведеного вище, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Згідно із ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки сторонами не надано доказів понесення судових витрат, то підстави для їх розподілу у порядку статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (33013, вул. Симона Петлюри, 37, м. Рівне, Рівненська область, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинення певних дій, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області № 302 від 18.09.2020 Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області (33013, вул. Симона Петлюри, 37, м. Рівне, Рівненська область, ) повторно, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 23.08.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,09 га, яка розташована на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області для індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, у відповідності до статей 118, 122 Земельного кодексу України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 15 грудня 2020 року.

Суддя Д.П. Зозуля