Справа № 640/11793/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Коротких А.Ю.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРМА Т." на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРМА Т." до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 20.03.2019 №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 23.08.2018 на виконання договору №286/3/18/222 від 26.06.2018 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти державного бюджету) ТОВ «ФОРМА Т.» здійснено поставку товару (рюкзак бойовий індивідуальний, вид 2) у кількості 1250 штук, всього на загальну суму 1 630 750 грн, про що складено накладну №Ф-0020 від 23.08.2018.

Оплата за вказаним договором поставки здійснена покупцем частково 19.09.2018 та 31.10.2018, та на дати отримання коштів за товар ТОВ «ФОРМА Т.», як постачальник, виписало та зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні: №2 від 19.09.2018 на суму 1 956 900 грн, №3 від 19.09.2018 на суму 1 956 900 грн, №2 від 31.10.2018 на суму 1 956 900 грн. Результати таких операцій були відображені товариством у податкових деклараціях з податку на додану вартість за звітні періоди вересень і жовтень 2018 року.

Поряд з цим, 23.08.2018 товариством виписана податкова накладна №3 на суму 1 630 750 грн, яку зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 30.11.2018. У зв`язку з помилковістю складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №3 від 28.03.2018 ТОВ «ФОРМА Т.» відповідно до ст. 192 ПК складений розрахунок коригування від 30.11.2018, який також був зареєстрований в Реєстрі.

Позивач стверджує, що помилково виписана по першій події податкова накладна №3 від 28.03.2018 отримувачу (покупцю) не видавалася, а відомості про обсяги постачання та суму податку по такі податковій накладній товариством у податковій декларації за звітний період серпень не відображалися.

Працівником ГУ ДФС у м. Києві 20.02.2019 проведено камеральну перевірку ТОВ «ФОРМА Т.» з питання дотримання ним термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період 2018 рік, за результатами якої складено акт від 20.02.2019 №1888/26-15-12-06/41555893.

У висновках зазначеного акта перевірки зафіксовано порушення позивачем вимог п. 201.10 ст. 201 ПК, а саме: порушення граничного терміну реєстрації податкової накладної №3 від 23.08.2018, виписаних ТОВ «ФОРМА Т.» на користь контрагента-покупця на суму ПДВ 326 150 грн на строк більше15 календарних днів (76 календарних днів).

ГУ ДФС у м. Києві 20.03.2019 на підставі зазначеного акта перевірки та згідно зі ст. 120-1 ПК прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до ТОВ «ФОРМА Т.» застосовано штрафні санкції за затримку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) на терміни: від 61 до 365 календарних днів, всього у розмірі 130 460 грн (що становить 40% від суми податку на додану вартість, зазначеної в податковій накладній, - 326 150 грн).

За результатами адміністративного оскарження, рішенням Державної фіскальної служби України від 06.06.2019 №26044/6/99-99-11-06-01-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 20.03.2019 №№ - без змін.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що помилковість виписки та реєстрації податкової накладної, реєстрації в подальшому в ЄРПН розрахунку коригування до зазначеної податкової накладної та вірних податкових накладних, виписаних за касовим методом, не є правовою підставою у розумінні чинного податкового законодавства для звільнення позивача від відповідальності, передбаченої статтею 120-1 ПК.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей192та201цьогоКодексупокладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Положенням пункту 192.1 статті 192 ПК визначено, що якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Судом першої інстанції встановлено, що у взаємовідносинах між позивачем та Міністерством оборони України за відображеною в податковій накладній №3 від 28.03.2018 на суму 1 630 750 грн фактично постачання товарів/послуг не відбулось та грошові кошти не перераховувались, тобто податкові зобов`язання не виникли, проти чого не заперечує і відповідач.

У свою чергу, в порушення приписів частини другої статті 77 КАС відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами того, що позивач за помилково зареєстрованою податковою накладною №3 від 28.03.2018 на суму 1 630 750 грн було проведено господарські операції з відвантаження товарів та надання послуг тощо, тобто, відбулося виникнення об`єкта оподаткування операцій платника податку.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, у зв`язку з виявленою помилкою 30.11.2018, на зменшення податкових зобов`язань з ПДВ позивачем відповідно до пункту 192.1 статті 192 ПК складено та відправлено на реєстрацію розрахунок коригування від 30.11.2018 до податкової накладної №3 від 28.03.2018, який також був зареєстрований в ЄРПН.

За таких обставин, оскільки у позивача був відсутній обов`язок скласти та реєструвати спірну податкову накладену, помилкове виписування останньої не тягне за собою жодних наслідків, які передбачені пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК, тому суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, а тому прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення є протиправним.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10.12.2020 у справі №520/10744/19, від 14.05.2020 у справі №804/3513/17, від 28.03.2019 у справі №809/1420/17.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.

Відсутність у податковому законодавстві визначення терміну «помилкова податкова накладна» не спростовує наведених висновків суду апеляційної інстанції та не покладає на платника податку тягаря несення відповідальності за невиконання обов`язку, який у такого платника не виникав.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Відповідно до частин першої, шостої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції задовольняє позов, то з відповідача на користь позивача належить стягнути 4 892,25 грн сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРМА Т." задовольнити.

Скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРМА Т." на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 20.03.2019 №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРМА Т." (04073, місто Київ, ПРОВУЛОК КУРЕНІВСЬКИЙ , будинок 17; ідентифікаційний код 41555893) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04655, місто Київ, ВУЛИЦЯ ШОЛУДЕНКА, будинок 33/19; ідентифікаційний код 39439980) сплачений судовий збір у розмірі 4 892 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто дві) грн 25 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя А.Ю. Коротких