Справа № 340/1896/20
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року справа № 340/1896/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (у письмовому провадженні) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в м.Києві (далі Управління) про визнання протиправною бездіяльності та скасування вимоги про сплату недоїмки і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з заявою до Управління про визнання протиправною та скасування вимоги від 15 травня 2019 року про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі внесок) у сумі 21030,90 грн.

Зазначила, що задовго до 2017 року не здійснювала адвокатської діяльності.

Не подавала жодної податкової звітності та працювала найманим працівником.

Вважає вимогу про сплату внеску протиправною, оскільки не отримувала доходу від адвокатської діяльності, а працедавець сплачував внесок із заробітної плати.

Повідомила, що про вимогу дізналася у лютому 2020 року, оскільки державний виконавець наклав арешт на кошти у банківській установі.

Стверджувала, що Управління не вирішило заяву про зняття з податкового обліку від 2006 року у зв`язку з переїздом до іншої місцевості.

Відповідач заперечив щодо задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.32-39).

Зазначив, що незалежно від отримання доходу у позивача, як адвоката (загальна система оподаткування), виник обов`язок сплачувати внесок у мінімальному розмірі, який встановлено законом.

Пояснив, що ОСОБА_1 направлялась вимога про сплату внеску за місцем реєстрації платника податків.

Звертав увагу, що заява про зміну місця реєстрації платника податків розглянута вчасно.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2020 року прийнято рішення про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження (а.с.143-144).

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені обставини і факти, що стали підставами звернення до суду.

Так, позивач з 09 січня 2002 року перебуває на обліку відповідача, як особа, котра здійснює незалежну професійну діяльність (адвокатська діяльність) (а.с.127).

Місце реєстрації платника податків АДРЕСА_1 (а.с.127).

06 листопада 2006 року ОСОБА_1 надіслала до податкового органу заяву про зняття з реєстрації у зв`язку зі зміною місця проживання (ас.88-89).

У заяві зазначено, що проживає у м.Світловодськ.

15 листопада 2006 року податковий орган відмовив у задоволенні заяви, вказавши, що вона подана ва невстановленого зразка і не повідомлено податковий орган за новим місцем проживання (а.с.86).

25 листопада 2006 року позивач отримала відповідь, що підтверджується оглядом корінця про отримання рекомендованого відправлення (а.с.87).

Оглянувши податкову справу адвоката ОСОБА_1 , суд встановив, що остання податкова звітність подана за 2 квартал 2006 року (а.с.90-91).

15 травня 2019 року Головне управління Державної фіскальної служби у м.Києві прийняло вимогу про сплату позивачем внеску у сумі 21030,90 грн. (а.с.5).

Недоїмка обчислена за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2019 року.

Вимога направлена за місцем реєстрації платника податків (м.Київ).

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило, що за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року за позивача нараховано та сплачено внесок, як за найманого працівника (а.с.28).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, спірні правовідносини врегульовано приписами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон).

Щодо строку звернення до суду.

Так, приписами частин 1 та 2 статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами частини 4 статті 25 Закону встановлено, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Отже, Закон встановлює лише строк звернення зі скаргою на вимогу в порядку адміністративного оскарження до органу доходів і зборів вищого рівня.

У порядку судового оскарження подається позов до суду.

Строк сплати зобов`язання не можна ототожнювати зі строком звернення до суду в порядку його узгодження, якщо про це прямо не зазначено в законі.

Приклад цьому приписи ПК України.

Зокрема, строк сплати податкового зобов`язання, яке виникло на підставі податкового повідомлення-рішення, суттєво відрізняється від строку оскарження останнього в судовому порядку.

Водночас приписами частини 4 статті 8 Закону (в редакції на час прийняття вимоги і звернення до суду) встановлено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Тому, строк звернення до суду стосовно оскарження вимоги встановлено КАС України.

Позивач не пропустила його.

Так, про існування вимоги дізналася у лютому 2020 року, коли наклали арешт на кошти у банківській установі, а звернулася до суду з позовом упродовж 6 місяців (а.с.1-3).

Розуміючи, що позивач не подає податкову звітність упродовж 13 років, та знаючи нову адресу місця проживання у іншому регіоні, у податкового органу виник обов`язок надіслати вимогу на дві адреси.

До цього змушував принцип верховенства права, сутнісний зміст якого розкрито у приписах частини 1 статті 6 КАС України.

Податковий орган саме так і вчинив у 2006 році.

Щодо вирішення позову.

Приписами пункту 2 частини 1 статті 7 Закону (в редакції станом на день прийняття вимоги) встановлено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, згадані платники податків повинні були сплачувати внесок у розмірі, який встановлено законом, незалежно від отримання доходу (прибутку).

Такий обов`язок мала і позивач, починаючи з 01 січня 2017 року, оскільки є платником внеску відповідно до припису пункту 5 частини 1 статті 4 Закону.

Поставало питання: чи є така норма дискримінаційною, оскільки обов`язок сплачувати внесок незалежно від отримання доходу мали особи, які провадять незалежну професійну діяльність (адвокатська діяльність), перебуваючи на загальній системі оподаткування, а фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування і не отримували доходу, звільнялись від нього?

Відповідь надав законодавець.

13 травня 2020 року прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» (далі Закон 2).

Законом 2, який набрав чинності з 03 червня 2020 року, доповнено пунктом 9-15 Розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону.

Цією нормою права встановлено, що підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників», а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників»:

а) платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників». Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше;

б) платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників». Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше.

Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску зазначеної звітності (якщо відповідна звітність не була подана раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Отже, законодавець визнав, що осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (адвокатська діяльність) і не отримували доходу, дискримінували по відношенню до фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та не отримували доходу.

Держава вирішила списати зобов`язання зі сплати внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (адвокатська діяльність) та не отримували доходу упродовж з 01 січня 2017 року по 03 червня 2020 року, за певною процедурою.

Позивач не скористалася нею.

Факт невикористання ОСОБА_1 процедури списання недоїмки зі сплати внеску, ніяким чином не доводить законність вимоги, оскільки законодавець визнав, що вона прийнята на підставі дискримінаційної норми права.

Управління не надало доказів отримання позивачем доходу від адвокатської діяльності у період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2019 року.

Відповідно до приписів пункту 7 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Водночас існує Закон України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», мета якого забезпечення рівних можливостей щодо реалізації прав і свобод людини та громадянина.

Якщо законодавство забороняє дискримінацію, то суд, перевіряючи владні рішення у цій площині, зобов`язаний зупинити настання негативних наслідків дискримінаційних рішень.

У даному випадку суд визнає протиправною та скасовує вимогу Управління про сплату внеску.

Що стосується іншої вимоги, то суд зазначає наступне.

Податковий орган розглянув заяву ОСОБА_1 від 06 листопада 2006 року упродовж 10 днів, направивши відповідь за реальним адресом місця проживання.

Якщо позивач не погоджувалась з її змістом, то мала оскаржувати рішення податкового органу до суду.

Тому, у цій частині позовних вимог суд відмовляє у задоволенні.

Підсумовуючи, суд зробив висновок про часткове задоволення позову.

Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 840,80 грн. (а.с.4).

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів частини 3 статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві від 15 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 зобов`язано сплатити недоїмку з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 21030,90 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити у задоволенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м.Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 420,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. Брегей