Справа № 640/14013/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року м. Київ № 640/14013/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом Приватного закладу «Морський інститут післядипломної освіти імені контр-

адмірала Федора Федоровича Ушакова» (73003, Херсонська обл., м. Херсон,

вул. Старообрядницька, 2)

до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків (04080, м. Київ, вул.

Фрунзе, 104)

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Приватний заклад «Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адмірала Федора Федоровича Ушакова» (надалі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків (надалі по тексту - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невнесення протягом 2019 року інформації про видані позивачем документи моряків у єдиний Державний реєстр документів моряків (надалі по тексту - Реєстр); зобов`язати відповідача внести інформацію про видані позивачем станом на 08 липня 2019 року документи моряків у Реєстр.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним добросовісно виконувалися вимоги пункту 3.2 Положення про ведення єдиного Державного реєстру документів моряків, затвердженого Наказом Міністерства транспорту України від 08 січня 2003 року №3 (надалі по тексту - Положення №3), та надавалася відповідачу інформація про всі видані позивачем документи моряків для внесення їх до Реєстру. Проте, з 01 січня 2019 року відповідач не виконує своїх обов`язків щодо внесення такої інформації від позивача у Реєстр, передбачених пунктом 4.2 Положення про Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків, затвердженого Наказом Міністерства транспорту України від 17 жовтня 2001 року №693 (надалі по тексту - Положення №693), та пунктами 2.1, 2.2 Положення №3, тим самим штучно усувається від виконання своїх обов`язків, передбачених пунктом 4.3 Положення №693, щодо підтвердження дійсності (легітимності) документів позивача. У результаті таких дій відповідача, документи, видані позивачем, вважаються не дійсними (не легітимними).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач процесуальним правом, наданим статтею 47 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався та не надав до суду відзив на адміністративний позов.

З огляду на викладене вище, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Згідно зі Статутом позивача, останній є приватним вищим навчальним закладом, а саме вищим морським навчально-науковим закладом післядипломної освіти з напрямами вищої та професійно-технічної освіти.

Відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач провадить господарську діяльність, зокрема за наступними видами: 85.42 «вища освіта (основний); 85.32 «професійно-технічна освіта»; 85.59 «інші види освіти, н. в. і. у.», що також підтверджується Статутом позивача.

Позивач, зокрема, видає свідоцтва (сертифікати) щодо успішного закінчення відповідних курсів підготовки за визначеним напрямом (документи моряків), які зазначені в Протоколі про відповідність.

У своїй діяльності позивач співпрацює з відповідачем на підставі Положення №3, відповідно до пункту 3.2 якого, інформація для внесення до Реєстру на паперових та електронних носіях надходить від капітанів портів, які здійснюють видачу документів моряків відповідно до вимог Конвенції ПДНВ та навчальних центрів, що займаються підготовкою моряків, на договірних умовах за станом на 1 та 15 число кожного місяця.

На виконання вимог пункту 3.2 Положення №3, позивач надає відповідачу інформацію про видані документи моряків для внесення їх відповідачем у Реєстр.

Як встановлено судом, до 31 грудня 2018 року (включно) взаємовідносини між позивачем і відповідачем мали місце на підставі оплатного господарського договору, предметом якого було надання відповідачем оплатних послуг з реєстрації документів моряків України та їх внесення у Реєстр. Вартість послуг у договорі відповідач в односторонньому порядку встановлював та змінював внутрішніми наказами.

З 01 січня 2019 року між позивачем і відповідачем не існує договірних відносин, так як не укладено новий договір з надання відповідачем послуг з реєстрації документів моряків України та їх внесення у Реєстр, оскільки позивач вважає цей договір таким, що не відповідає вимогам пункту 3.2 Положення №3, та запропоновані відповідачем послуги у договорі є прямими обов`язками відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що супровідними листами від 16 січня 2019 року вих.№01/09-16/2019, від 28 січня 2019 року вих.№01/09-28/2019, від 15 травня 2019 року вих.№01/09-305/2019 та від 09 червня 2019 року вих.№01/09-397/2019 позивач, на виконання вимог пункту 3.2 Положення №3, надав відповідачу інформацію про видані документи моряків для внесення їх відповідачем у Реєстр.

Також кур`єрською поштою 08 липня 2019 року супровідним листом вих.№01/05-433/2019 позивачем відповідачу надіслано інформацію щодо усіх виданих позивачем документів за 2019 рік станом на 08 липня 2019 року.

Однак, як повідомив позивач, відповідачем жодних дій, спрямованих на внесення до Реєстру інформації про видані позивачем документи, не вчинено.

Вважаючи бездіяльність відповідача, яка виявилася у невиконанні ним обов`язку по внесенню інформації про видані позивачем з 01 січня 2019 року документи моряків у Реєстр, протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3.2 Положення №693, одним з основних завдань Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, є підтвердження кваліфікації моряків у Державних кваліфікаційних комісіях (ДКК), та підтвердження дійсності документів моряків, що засвідчують їх кваліфікацію, визначених законодавством.

Для реалізації цих завдань пунктами 4.2 та 4.3 Положення №693 закріплено перелік обов`язків, які покладаються на Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків, а саме Інспекція: веде реєстр усіх виданих на території України документів, згаданих пунктом 3.2 цього Положення про Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків, термін чинності яких минув або був продовжений, або дія яких була призупинена, або які були анульовані чи заявлені як загублені або знищені, а також веде реєстр виданих пільгових дозволів; підтверджує дійсність документів, передбачених пунктом 3.2 цього Положення про Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків.

У свою чергу, пунктами 2.1, 2.2 Положення №3 визначено, що основними завданнями Реєстру є: ведення обліку всіх виданих на території України дипломів, кваліфікаційних свідоцтв та інших документів, які засвідчують кваліфікацію моряків і які були видані, а також термін дії яких закінчився чи був продовжений або дія яких була призупинена, або які були анульовані чи заявлені як загублені або знищені, а також пільгових дозволів; підтвердження дійсності документів моряків.

Відповідно до пункту 3.2 Положення №3, інформація для внесення до єдиного Державного реєстру документів моряків на паперових та електронних носіях надходить від капітанів портів, які здійснюють видачу документів моряків відповідно до вимог Міжнародної конвенції про підготовку, дипломування моряків та несення вахти 1978 року, з поправками 1995 року, та навчальних центрів, що займаються підготовкою моряків, на договірних умовах за станом на 1 та 15 число кожного місяця.

Тобто, пунктом 3.2 Положення №3 визначено, що навчальні центри, які займаються підготовкою моряків, на договірних умовах два рази на місяць надають відповідачу інформацію про видані ними документи моряків для внесення цієї інформації відповідачем до Реєстру, а відповідач вносить таку інформацію на договірних умовах.

З наведених правових норм Положення №3 вбачається, що обов`язковою передумовою для внесення інформації про видані документи моряків до Реєстру є укладення договору про надання послуг з реєстрації документів моряків. Саме факт укладення договору (мова не йде про оплатний договір) є підставою для внесення відповідачем інформації до Реєстру.

Разом з тим, як встановлено судом та підтверджено самим позивачем, термін дії попереднього договору між позивачем та відповідачем закінчився 31 грудня 2018 року, а договір на 2019 рік укладено не було.

Отже, у відповідача був відсутній обов`язок щодо вчинення дій з внесення відповідної інформації, наданої позивачем, до Реєстру.

Суд зазначає, що бездіяльністю є певна форма поведінки особи, яка полягає у невиконанні нею дій, які вона повинна була і могла вчинити відповідно до покладених на неї посадових обов`язків і згідно з законодавством України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що наведені обставини виключають протиправну бездіяльність відповідача у межах спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, прийнятої на п`ятій сесії Верховної Ради України 28 червня 1996 року, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, підсумовуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову - підстави для здійснення розподілу судових витрат також відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного закладу «Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адмірала Федора Федоровича Ушакова» відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

Суддя А.Б. Федорчук