Справа № 260/2637/20
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/2637/20 пров. № А/857/11412/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Шевчук С.М.,

за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,

представник позивача: не з`явився

представник відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Шкорки Ігоря Михайловича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року про повернення позовної заяви у справі № 260/2637/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Скраль Т.В.

час ухвалення рішення не зазначено.,

місце ухвалення рішення - м. Ужгород,

дата складання повного тексту ухвали не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області, в якій просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, винесену Управлінням Держпраці у Закарпатській області від 29 жовтня 2019 року, якою вирішено накласти штраф на фізичну особу підприємця ОСОБА_1 .

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяяви.

На виконання вимог ухвали від 03.08.2020 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідна заява.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови повернуто позивачу без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове про направлення справи на продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права. Апелянт вказує, що позивач посилаючись на ч. 2 та п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» долучила ті докази, які стосуються її доходів за 2019 рік, які є належними та достовірними та доводять річний дохід позивача, як це передбачено законом, а тому у позивача було законне сподівання на звільнення від сплати судового збору, оскільки вона надала докази передбачені вимогами Закону України «Про судовий збір», які суд першої інстанції проігнорував та безпідставно відмовив у звільненні від сплати судового збору. Вважає, що суд мав надати додатковий строк для сплати судового збору або зменшити його розмір чи відстрочити сплату до закінчення розгляду справи. Крім того, щодо клопотання про поновлення строку звернення до суду, то суд протиправно відмовив у задоволенні такого. При цьому, апелянт звертає увагу, що позивач не пропустила строк на подання позову, оскільки на день подання позову - 16.07.2020 діяла редакція КАС України, згідно якої були зупинені строки звернення до суду на період карантину.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу від 25.08.2020 без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків, шляхом подання до Закарпатського окружного адміністративного суду:

- позовної заяви у новій редакції із врахуванням п. 3-9 ч. 5 ст. 160 КАС України;

- докази сплати судового збору (оригінал квитанції чи платіжного доручення);

- копію позовної заяви з додатками для відповідача;

- докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та не надано копії постанови про накладення штрафу від 29 жовтня 2019 року;

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску цього строку або докази того, коли саме він дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

19.08.2020 на адресу суду від представника позивача, на виконання вимог ухвали від 03.08.2020, надійшла заява про усунення недоліків. До заяви про усунення недоліків суду надано два примірники позовної заяви з додатками, клопотання про звільнення від сплати судового збору та клопотання про поновлення строків звернення до суду.

До клопотання про звільнення від сплати судового збору, представником позивача подано довідку ГУ ДПС у Закарпатській області про те, що ОСОБА_1 була платником єдиного податку 2-ї групи та згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця сума доходу за 2019 рік становила 20 000 грн., за 2020 рік становить 0,00 грн. та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

У заяві про усунення недоліків щодо строку звернення до суду, представником позивача зазначено, що перевірку працівники відповідача закінчили 07 жовтня 2019 року, однак позивач у період з 07 жовтня 2019 року по 11 жовтня 2019 року включно перебувала на лікарняному, що підтверджується копією листка непрацездатності серія АКА № 081113, а тому вона не була повідомлена про результати перевірки та про час розгляду справи Акту перевірки. Позивач не була присутня під час винесення оскаржуваної постанови, а тому строк звернення з адміністративним позовом відраховується з моменту коли позивач дізналася та ознайомилася з оскаржуваним рішенням. Позивачу зателефонували на мобільний телефон працівник органів державної виконавчої служби та повідомили, що у них на виконанні перебуває виконавче провадження щодо стягнення з неї штрафу накладеного відповідачем та назвали дату винесення оскаржуваної постанови. Позивач одразу 16 липня 2020 року через пошту подала позов до суду без обґрунтувань. При цьому, зазначив, що за будь-яких умов в період з березня 2020 року по тепер в Україні запроваджений карантин.

Повертаючи позивачу позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином не виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позивача щодо необхідності звільнення від сплати судового збору та неспроможності сплатити судовий збір не підтверджуються жодними належними і допустимими, у розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України, доказами, а отже, не є достатньою і необхідною правовою підставою для задоволення поданого ним клопотання.

Щодо клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд вказав, що зазначені представником позивача підстави для поновлення строку звернення до суду є неповажними, а тому заява про поновлення строку для звернення до адміністративного суду задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вимоги до позовної заяви визначенні у ст. 169 КАС України.

Відповідно до статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч.2).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що судом першої інстанції передчасно та поспішно прийнято ухвалу про повернення позовної заяви, оскільки у встановлений строк позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено два примірники позовної заяви з додатками, клопотання про звільнення від сплати судового збору та заяву про поновлення строків звернення до суду.

Розглядаючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції не врахував, що питання перевірки реальної спроможності заявників-фізичних осіб сплатити судовий збір у спорах з суб`єктами владних повноважень набуває особливої актуальності та має детально перевірятися судами у випадку, якщо заявники ставлять питання про звільнення, зменшення та/чи розстрочення/відстрочення сплати судового збору. За наявності таких питань суди повинні вказувати, які конкретно докази заявник має надати на підтвердження факту свого незадовільного майнового стану, у разі якщо наданих доказів недостатньо або вони не є належними; повинні надати їм належну оцінку та прийняти вмотивоване рішення, враховуючи, зокрема, суть спору, статус особи заявника, обставини, що призвели до ускладнення можливості сплати судового спору.

При розгляді справ ЄСПЛ встановлює, чи був, з однієї сторони, дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи, та з іншої - правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема, правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді; для того, щоб гарантувати такий справедливий баланс, та, власне, зберегти безперебійне функціонування судової системи, суди мають можливість звільнити від судового збору тих заявників, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію (справа «Шишков проти Росії» (Shishkov v. Russia), заява № 26746/05). Крім того, на переконання ЄСПЛ, при оцінюванні розміру судового збору слід обов`язково враховувати питання фінансової спроможності заявника його сплатити, а також обставини конкретної справи та стадію провадження (справа «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95); підставою для рішення суду про звільнення від сплати судового збору може бути майновий (фінансовий) стан особи (справа «ФК Мретебі проти Грузії» (FC Mretebi v. Georgia), заява № 38736/04).

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції не надав позивачу можливості надати додаткові докази щодо заявленого клопотання не продовживши позивачу строк для усунення недоліків, а повернення позовної заяви позивачу, в даному конкретному випадку є передчасним.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 13.01.2000 в справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» («Miragall Escolano v. Spain», заява №38366/97, пункти 38-39) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням статті 6 Конвенції.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо повернення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів переконана, що у суду існували правові підстави для надання позивачу додаткового строку з метою усунення можливих недоліків позовної заяви в частині сплати судового збору (можливості надати додаткові докази для звільнення від сплати судового збору чи квитанцію про таку оплату) та клопотання про поновлення строку на подання позову із зазначенням інших доказів пропуску такого для долучення до матеріалів справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, передчасно повернув позовну заяву без розгляду, що не відповідає дійсним обставинам справи, внаслідок чого було обмежено право позивача на захист своїх інтересів.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 250, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року про повернення позовної заяви у справі № 260/2637/20 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 14 грудня 2020 року.