Справа № 420/10169/20
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

15 грудня 2020 року м. Одеса
В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», орган стягнення приватний виконавець Колечко Дмитро Миколайович, в якій заявник просить замінити у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №803 від 16.04.2013 року з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» у зв`язку з переходом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» прав кредитора, відповідно до Договору про прав вимоги №2244/К/1 від 13.05.2020 року.
Ухвалою суду від 12.10.2020 року заява - залишена без руху. Заявнику наданий строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 19.10.2020 року продовжений строк на усунення недоліків.
Заявник подав заяву, в якій просить відкрити провадження про заміну сторони виконавчого провадження у порядку ст.379 КАС України без сплати судового збору як не передбаченого ст.379 КАС України.
Ухвалою суду від 07.12.2020 року прийнято до провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», орган стягнення приватний виконавець Колечко Дмитро Миколайович, про заміну сторони виконавчого провадження та призначити судове засідання на 09.30год 15.12.2020 року.
Заявник звертаючись до суду у порядку ст. 379 КАС України про заміну сторони виконавчого провадження зазначив, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. вчинено виконавчий надпис № 803 від 16.04.2013 року, яким пропонувалось звернути стягнення на нерухоме майно: однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, задовольнити вимоги стягувача - ПАТ «Дельта Банк» в сумі 657391,71грн. Стягнути суму в розмірі плати за вчинення виконавчого надпису, що становить 6573,92грн, сплачену стягувачем для задоволення кредиторських вимог.
13.05.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» укладений Договір про відступлення права вимоги №2244/К/1, відповідно до якого ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло статусу нового кредитора.
Заявник вважає, що вказані обставини є підставою для застосування ст. 379 КАС України щодо заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником.
Заявник звернув увагу на те, що питання заміни сторони виконавчого провадження стосовно примусового виконання виконавчого напису нотаріуса вирішується в порядку адміністративного судочинства згідно з правовою позицією сформованою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019р. (справа № 826/7941/117).
Заявник просив замінити стягувача ПАТ «Дельта Банкна його правонаступника ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису №803 від 16.04.2013 року.
Частиною 2 ст. 379 КАС України встановлено, що суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Заявник та зацікавлені особи повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи.
Заява ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про заміну сторони виконавчого провадження розглянута у письмовому провадженні.
Розділ IV КАС України регламентує вирішення питань, пов`язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах.
Стаття 370 КАС України вказаного розділу регламентує питання заміни сторони виконавчого провадження.
Частиною 1 ст. 379 КАС України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Частиною 4 статті встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Таким чином, для застосування вказаної норми КАС України необхідні умови: вибуття сторони виконавчого провадження; подання державного виконавця або заяви заінтересованої особи; суд, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Отже ст. 379 КАС України застосовується для заміни сторони у виконавчому провадженні по справам, рішення по яким приймав суд.
Частина 4 ст. 379 КАС України застосовується по справам, які розглянув суд, але у разі виникнення питання про заміну боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Частиною 1 ст. 1 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 3 Закону № 1404-VIII встановлений перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню (виконавчі документи) та вказано, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.
Таким чином, виконавчими документами, за якими здійснюється примусове виконання, є не тільки документи щодо виконання рішень суду й інших органів, у тому числі це прямо стосується виконавчих написів нотаріусів.
Аналізуючи матеріали справи, судом встановлено, що заявник у порядку ст. 379 КАС України звернувся до суду про заміну стягувача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №803 від 16.04.2013 року.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Частиною 5 ст. 15 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Таким чином, вказана норма Закону № 1404-VIII встановила судовий порядок здійснення заміни сторони виконавчого провадження незалежно від того, за яким виконавчим документом було відкрите виконавче провадження.
Водночас, Закон № 1404-VIII не встановлює в якому судочинстві та на підставі яких процесуальних норм повинна здійснюватися така заміна сторони виконавчого провадження у залежності від виконавчого документа, за яким відкрито виконавче провадження.
Звертаючись до суду, заявник посилається на правову позицію, сформовану Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року (справа № 826/7941/17).
У вказаній постанові зазначено, що законодавець розмежовує порядок оскарження рішень дій чи бездіяльності при виконанні судових рішень та при виконанні рішень інших органів (посадових осіб).
Норми ЦПК за аналогією із нормами КАС України також регламентують порядок заміни сторони виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.
Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, що пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом.
Однак, у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 281 КАС України (ст. 287 у чинній редакції).
Отже нормами ЦПК України та ГПК України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного та господарського судочинства.
Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи у сукупності норми ст. 15 та ст. 264 Закону № 1404-VIII, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.
Таким чином, у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року чітко визначено, що питання заміни сторони повинно вирішуватися в адміністративному судочинстві. При цьому Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що норми ЦПК, ГПК та КАС України щодо заміни сторони виконавчого провадження встановлюють тим самим судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами.
Отже за заявами зацікавлених осіб заміна сторони виконавчого провадження, не пов`язаного з прийняттям судового рішення, не може розглядатись у порядку норм вказаних кодексів щодо заміни сторони виконавчого провадження.
Порядок розгляду цього питання визначений чітко постановою ВП ВС від 20.09.2018 року по справі № 324/1018/17.
Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові зазначила, що необхідно розрізняти випадки звернення до суду зі скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (рішень, ухвал, постанов судів різних юрисдикцій) та в порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні рішень інших органів (постанов, наказів, ухвал та інших документів), які є виконавчими документами і підлягають примусовому виконанню відповідно до ст. 3 Закону України № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження».
Згідно із ч. 5 ст. 15 Закону України № 1404-VІІІ у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно зважати, що ЦПК, ГПК та КАС України мають розділи «Судовий контроль за виконанням судових рішень», у яких передбачено розгляд заяв про заміну сторони у виконавчому провадженні, відкритому на виконання відповідного судового рішення.
Разом з тим у ст. 181 КАС України (у редакції, що діяла на час звернення до суду) передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. А в частині 1 цієї статті зазначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Оскільки, у справі, яка розглядається, виконавче провадження відкрите на виконання не судового рішення, а постанови, виданої іншим органом, то правильними є висновки судів попередніх інстанцій про юрисдикційність зазначеної справи адміністративному суду та неможливість її розгляду в порядку цивільного судочинства.
При визначенні юрисдикційності справи за заявою про заміну сторони виконавчого провадження, скаргою на рішення, дії чи бездіяльність органу державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно встановити, на підставі яких виконавчих документів здійснюється виконавче провадження.
Якщо виконавче провадження відкрито і примусове виконання здійснюється державною виконавчою службою на підставі документів, передбачених у пунктах 1, 11, 2 ч.1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ, тобто на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України, а також судових наказів; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом, то заяви та скарги розглядаються судом, який видав рішення, що перебуває на примусовому виконанні.
Якщо примусове виконання здійснюється на підставі документів, виданих іншими органами такі заяви та скарги учасників виконавчого провадження розглядають у порядку, передбаченому ст. 181 КАС України (у редакції, чинній на час звернення до суду) чи ст. 287 цього Кодексу (у редакції від 03 жовтня 2017 року).
Таким чином, Велика Палата Верховного Суду чітко визначила процесуальний порядок вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження в залежності від виконавчого документа, за яким відкрите виконавче провадження.
Відповідно до ст. 5 Закону України № 1402-VIII «Про судоустрій и статус суддів» (далі Закон № 1402-VIII)правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.
Частинами 5, 6 ст. 13 Закону № 1402-VIII встановлено, що висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно з ч. 2 ст. 45 Закону Велика Палата Верховного Суду, крім іншого, у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
Таким чином, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», орган стягнення приватний виконавець Колечко Дмитро Миколайович, в якій заявник просить замінити у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №803 від 16.04.2013 року з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» у зв`язку з переходом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» прав кредитора, відповідно до Договору про прав вимоги №2244/К/1 від 13.05.2020 року, повинна розглядатись в порядку ст. 287 КАС України.
Оскільки заявником обраний невірний спосіб вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, а саме у порядку ст. 379 КАС України, яка застосовується лише щодо виконавчого провадження по судовій справі та судом, який розглядав таку справу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.
На підставі викладеного, керуючись ст. 379 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Ухвала набирає законної сили у порядку ст. 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. ст. 293-295 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва