Справа № 420/9978/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9978/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати протиправними дії посадових осіб ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у перерахунку з 01.01.2020 року призначеного з 05.10.2019 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, скасувати рішення №825955 від 28.09.2020 року ро відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , та зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплачувати позивачу з 01.01.2020 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці призначене йому з 05.10.2019 року, відповідно до статті 137, статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» 2016 року №1402-VIII з визначених пенсійним органом складових у розмірі 50% з загального розміру змінених складових суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, вказаних в довідці №361 від 24.09.2020 року та 2% грошового утримання за кожен повний рік понад 20 років роботи на посаді судді (всього 22 роки, що складає 44%), без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 05.10.2019 року відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII на підставі довідки №326 від 04.10.2019 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці на день звільнення та лише 23.07.2020 року виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка підлягає перерахунку, здійснена відповідачем в повному обсязі. З 01.01.2020 року у зв`язку зі збільшенням розміру складових суддівської винагороди у позивача виникло право на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання та П`ятим апеляційним адміністративним судом видана довідка №1 від 08.01.2020 року для здійснення такого перерахунку, відповідно до якої станом на 01.01.2020 року належна йому суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці складає 233322,00 грн. 02.09.2020 року звернувся з вказаною довідкою до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (Вх.№8231/П-1500-20 від 03.09.2020 року), однак відповідачем відмовлено в такому перерахунку та повернув довідку №1 від 08.01.2020 року, що вбачається з відповіді №8431-8231/П-02-8-1500/20 від 17.09.2020 року, оскільки після Рішення КСУ від 18.02.2020 року нормативно-правових актів щодо підвищення суддівської винагороди не приймалося. У зв`язку з тим, що довідка №1 від 08.01.2020 року містила арифметичну помилку та будь-яке рішення на її підставі пенсійним органом не приймалося, П`ятим апеляційним адміністративним судом видана нова довідка №361 від 24.09.2020 року з обчисленням виправленої помилки обсягу змінених з 01.01.2020 року складових суддівської винагороди судді апеляційного суду, яка враховується при перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, що складає 243043,75 грн. 24.09.2020 року звернувся з вказаною довідкою до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про перерахунок пенсії, однак відповідачем відмовлено в такому перерахунку Рішенням №825955 від 28.09.2020 року. Оскільки суддя після виходу у відставку не може бути позбавлений гарантій незалежності судді, зокрема належного матеріального забезпечення судді у відставці (щомісячного довічного грошового утримання), просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник ГУ ПФУ в Одеській області надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що відповідно до підп.4 п.24 Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розмір посадового окладу судді з 01.01.2020 року становить: для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року та, що положення абзацу 1 п.25 Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визнано неконституційним Рішенням КСУ №2-р/2020 від 18.02.2020 року, 28.09.2020 року Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №825955 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку відповідно до заяви від 24.09.2020 року, та вказано, що на даний час відсутній порядок проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням вказаного Рішення КСУ. Враховуючи, що жодних нормативно-правових актів щодо підвищення суддівської винагороди працюючого судді після 18.02.2020 року не приймалося, правові підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 24.09.2020 року №361 відсутні.

Ухвалою суду від 07.10.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також вказаною ухвалою зобов`язано ГУ ПФУ в строк для надання відзиву надати до суду належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 .

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Відповідно до ч.6 ст.120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Так, суд вказує на те, що суддя Іванов Е.А. з 30.11.2020 року перебував на лікарняному, у зв`язку з чим справу розглянуто в перший день після виходу.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позову та наявності підстав для його часткового задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2008 року по 2019 рік працював на посаді судді Одеського апеляційного адміністративного суду та П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 03.07.2018 року №1018/ко-18 ОСОБА_1 пройшов кваліфікаційне оцінювання та за його результатами визнаний таким, що відповідає займаній посаді (а.с.61).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 24.09.2019 року №2539/0/15-19 позивача звільнено з посади П`ятого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.57-58).

Наказом П`ятого апеляційного адміністративного суду №18-ос/с від 04.10.2019 року ОСОБА_1 відраховано зі штату П`ятого апеляційного адміністративного суду у зв`язку зі звільненням з посади судді цього ж суду у відставку (а.с.59).

Позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 05.10.2019 року .

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої П`ятим апеляційним адміністративним судом Вих.№326 від 04.10.2019 року, станом на 04.10.2019 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 170584,80 грн., у тому числі: посадовий оклад 92208,00 грн.; доплата за вислугу років 73766,40 грн., доплата за роботу, що передбачає доступ до держаної таємниці 4610,40 грн. (а.с.60).

11.03.2020 року по справі №420/7042/19 Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Одеській області залишено без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 року залишено без змін, яким позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у призначені, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання шляхом прийняття 31 жовтня 2019 року рішення №825955 про відмову в переході з одного виду пенсії на інший, скасовано рішення №825955 від 31 жовтня 2019 року ГУ ПФУ в Одеській області «Про відмову в переході з одного виду пенсії на інший», зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 05 жовтня 2019 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до статей 137, 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року з урахуванням суддівської винагороди, вказаної в довідці П`ятого апеляційного адміністративного суду №326 від 04 жовтня 2019 року без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З 01.01.2020 року посадовий оклад, як одна зі складових суддівської винагороди, судді апеляційного суду збільшився, так як збільшився прожитковий мінімум для працездатних осіб на 2020 рік, оскільки, на підставі п.2 ч.3 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року посадовий оклад розраховується виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

08.01.2020 року П`ятий апеляційний адміністративний суд видав позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Вих.№1, про те, що станом на 01.01.2020 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 233322,00 грн.

03.09.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, до якої додав довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Вих.№1 від 08.01.2020 року (а.с.16).

17.09.2020 року ГУ ПФУ в Одеські області направило позивачу лист №8431-8231/П-02-8-1500/20, в якому повідомило, що для перерахунку підстав не має, оскільки після набрання чинності рішення КСУ №2-р/2020 від 18.02.2020 року нормативно-правових актів щодо підвищення суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді не приймалося, наступний перерахунок буде здійснюватися при подальшому збільшенні розміру суддівської винагороди (а.с.17).

24.09.2020 року П`ятий апеляційний адміністративний суд видав позивачу на заміну довідки від 08.01.2020 року №1 з уточненням наданої інформації, нову довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Вих.№361, про те, що станом на 01.01.2020 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 243043,75 грн., у тому числі: посадовий оклад 131375,00 грн.; доплата за вислугу років 105100,00 грн., доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 6568,75 грн. (а.с.15).

24.09.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, до якої додав довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Вих.№ 361 від 24.09.2020 року (а.с.123).

28.09.2020 року управлінням застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Одеській області прийнято Рішення №825955 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці, оскільки на даний час відсутній порядок проведення перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці з урахуванням Рішення КСУ від 18.02.2020 року по справі №1-15/2018(4086/16) (а.с.122).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

02.06.2016 року прийнято Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» №1401-VIII та новий Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII (далі Закон від 02.06.2016 або Закон №1402-VIII), які набрали чинності 30.09.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст.142 Закону №1402-VIII, визначено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (ч.5 ст.142 Закону №1402-VIII).

Згідно з ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч.2 ст.135 Закону №1402-VIII).

Частина 3 цієї ж статті встановлює базові розміри посадового окладу суддів судів різних інстанцій, розрахунковою величиною яких є прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, зокрема для судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII).

Аналіз норм діючого законодавства України, що регулює питання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці дозволяє суду дійти висновку про те, що правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував, що щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування. Неможливо звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, і відповідно, матеріального та соціального забезпечення. Однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (рішення від 24.06.1999 року №6-рп/99, від 20.03.2002 року №5-рп/2002; від 01.12.2004 року №19-рп/2004; від 11.10.2005 року №8-рп/2005; від 18.06.2007 року №4-рп/2007; від 22.05.2008 року №10-рп/2008; рішення №3-рп/2013 від 03.06.2013 року, від 08.06.2016 року №4-рп/2016; від 27.02.2018 року № 1-р/2018).

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Водночас, у Розділі XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII передбачено певні особливості визначення розміру суддівського винагороди та, відповідно, розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

А саме п.24 передбачає, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у п.23 цього розділу, становить: 4) з 1 січня 2020 року: б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Крім того, п.25 передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Так, ч.3. ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (Закон втратив чинність, крім положень, зазначених у п.п.7, 23, 25, 36 розділу XII Закону №1402-VIII від 02.06.2016, на підставі Закону №1402-VIII) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат" (ч.3 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року з урахуванням Рішення КСУ №11-р/2018 від 04.12.2018 року). При цьому, посадові оклади інших суддів встановлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом: судді апеляційного суду - 1,1 (п.1 ч.4 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року).

Аналіз п.25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення дозволяє виділити дві категорії суддів з різними умовами отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці:

(а) судді, які: пройшли кваліфікаційне оцінювання; за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після 30.09.2016; пропрацювали на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо них відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

На цих суддів поширюється дія Закону від 02.06.2016 року і вони мають право (набудуть після настання усіх передбачених Законом умов) на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років додатково два відсотки грошового утримання судді.

(б) судді, які вийшли у відставку після набрання чинності Законом від 02.06.2016 року, тобто після 30.09.2016 року.

Для цих суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону від 07.07.2010 року. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Фактично розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, або пройшли таке оцінювання, однак не пропрацювали після цього мінімум трьох років до того як вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання та пропрацюють на посаді судді щонайменше три роки.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 05.10.2019 року. Позивач 03.07.2018 року пройшов кваліфікаційне оцінювання та за його результатами визнаний таким, що відповідає займаній посаді, та 04.10.2019 року звільнений у відставку через досягнення шістдесяти п`яти років.

Таким чином розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру суддівської винагороди працюючого судді, а виплата збільшеного розміру суддівської винагороди відповідно до Закону від 02.06.2016 року залежить від проходження та результату кваліфікаційного оцінювання. Якщо проходження і результат кваліфікаційного оцінювання мав значення для визначення розміру суддівської винагороди працюючих суддів, а також для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, який йде у відставку через три роки після оцінювання, то ця ж сама обставина повинна братися до уваги і під час перерахунку цього ж виду утримання для суддів, які вийшли у відставку пропрацювавши менше трьох років після оцінювання.

Разом з тим, суд враховує, що Рішенням КСУ №2-р/2020 від 18.02.2020 року положення п.25 розділу ХІІ Закону №1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

При цьому КСУ вказав, що запровадження згідно із положеннями п.25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням ч.1 ст.126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

Так само і судді, які досягли шістдесятип`ятирічного віку та вийшли у відставку, тобто віку з яким закон пов`язує припинення повноважень судді, з об`єктивних та незалежних від них причин не мають можливості пропрацювати трирічний термін на посаді судді з дня прийняття щодо них рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання про відповідність займаній посаді.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Частиною 2 ст.152 Конституції України закріплено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Пунктом 3 резолютивної частини вказаного рішення визначено, що положення Закону №1402-VIII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (опубліковано в Офіційному віснику України від 24.03.2020 - 2020 р., № 23, стор.306, стаття 901).

Отже, з дня ухвалення КСУ рішення від 18.02.2020 року №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Суд зазначає, що набрання чинності рішенням КСУ, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Отже, саме з 19.02.2020 року, наступного дня з дати ухвалення КСУ рішення від 18.02.2020 року у справі №2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

При цьому, на переконання суду, зміна розміру посадового окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Водночас як вбачається з матеріалів справи, у 2020 року відповідачем здійснювався перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 лише згідно рішення суду по справі №420/7042/19, хоча з 01.01.2020 року посадовий оклад, як одна зі складових суддівської винагороди, судді апеляційного суду збільшився, так як збільшився прожитковий мінімум для працездатних осіб на 2020 рік, оскільки, на підставі п.2 ч.3 ст.135 Закону №1402-VIII посадовий оклад розраховується виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.5 ст.142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Так, Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України від 20.03.2017 №5-1) затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі Порядок).

Згідно з п.1 розділу 1 Порядку, заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 1) (далі - щомісячне довічне утримання) подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі - органи, що призначають щомісячне довічне утримання) через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи (далі - уповноважена особа). Заява про призначення щомісячного довічного утримання може бути подана суддею особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, завіреної в установленому законодавством порядку.

Заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання (п.1 розділу 2 Порядку).

До заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди (п.2 розділу 3 Порядку).

Пункт 3 розділу 2 Порядку визначає, що звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Даний пункт відповідає положенню ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII. Відповідно до якої визначено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до п.5 розділу І цього Порядку (п.3 розділу 4 Порядку.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок (п.4 розділу 2 Порядку).

Таким чином, з аналізу вищевикладених норм, можна дійти висновку, що у випадку зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зокрема посадового окладу, за заявою судді у відставці, до якої додається довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, органами Пенсійного фонду України здійснюється відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 03.09.2020 року та 24.09.2020 року позивач звертався до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, у зв`язку зі зміною окладу з 01.01.2020 року. До вказаних заяв додано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, видану П`ятим апеляційним адміністративним судом Вих.№1 від 08.01.2020 року та Вих.№361 від 24.09.2020 року відповідно. При цьому довідка Вих.№361 від 24.09.2020 року видана відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» №264-IX від 14.11.2019 року на заміну довідки від 08.01.2020 року №1 з уточненням наданої інформації.

Однак 17.09.2020 року ГУ ПФУ в Одеські області направлено позивачу лист №8431-8231/П-02-8-1500/20, в якому зазначено, що для перерахунку підстав не має, оскільки після набрання чинності рішення КСУ №2-р/2020 від 18.02.2020 року нормативно-правових актів щодо підвищення суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді не приймалося, наступний перерахунок буде здійснюватися при подальшому збільшенні розміру суддівської винагороди, а також повернено довідку від 08.01.2020 року №1. При цьому суд звертає увагу, що у вказаному листі міститься посилання на дату та номер довідки, що не надавалася позивачем.

А також 28.09.2020 року управлінням застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Одеській області прийнято Рішення №825955 про відмову позивачу у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці, оскільки на даний час відсутній порядок проведення перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці з урахуванням Рішення КСУ від 18.02.2020 року по справі №1-15/2018(4086/16).

Право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виникло з моменту визнання неконституційними положення п.25 розділу ХІІ Закону №1402-VIII, а саме з 19.02.2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020, оскільки саме з 19.02.2020 року втратили чинність обмеження, встановлені п.25 розділу XII Закону №1402-VIII, згідно з якими право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Аналогічний висновок викладений у Рішенні Верховного суду у зразковій справі №620/1116/20 від 16.06.2020 року.

Висновки Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах у яких:

позивачі мають статус судді у відставці та не проходили (не пройшли) кваліфікаційне оцінювання суддів під час перебування на посаді судді та (або) не пропрацювали на посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання;

відповідачем у них є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи) - територіальні органи Пенсійного фонду України - Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв`язку із відмовою відповідним територіальним органом Пенсійного фонду України здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці після 18.02.2020 (дата ухвалення рішення Конституційного Суду України №2-р/2020) з врахуванням розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу - судді у відставці, який не проходив (не пройшов) кваліфікаційне оцінювання суддів та (або) не пропрацював на відповідній посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання, здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді, у правовідносинах, що виникли після дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Відповідно до ч.3 ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст.9 Конституції України, ст.17, ч.5 ст.19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Цneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_1 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 05.10.2019 року, яке має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя, суд доходить до висновку, що рішення ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 28.09.2020 року №825955 є протиправним та наявні підстави для його скасування.

Разом з тим, суд враховує, що визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Одеській області №825955 від 28.09.2020 року фактично в повному обсязі поновлює порушені права позивача, а тому позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є складовою частиною позовної вимоги щодо скасування рішення №825955 від 28.09.2020 року, а відтак є зайвою. За таких обставин, суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Крім того, з урахуванням викладеного, та того факту, що з 01.01.2020 року позивачу не здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку зі збільшенням розміру посадового окладу, суд вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Вих.№361 від 24.09.2020 року, виданої П`ятим апеляційним адміністративним судом, з 01.01.2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Щодо вимоги позивача про виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру, то вона, на думку суду, є передчасною, так як відповідач по даному питання жодного рішення не приймав та захисту судом підлягають тільки порушені права.

При цьому, судом відхиляються, та не приймаються до уваги посилання відповідача на відсутність порядку проведення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, оскільки підставою для проведення перерахунку є збільшення розміру суддівської винагороди працюючого судді, що підтверджене відповідною довідкою, яку позивачем надано до територіального органу ПФУ, а необхідність окремого порядку проведення вказаного перерахунку Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено.

Не заслуговують на увагу суду також доводи ГУ ПФУ в Одеській області стосовно того, що після 18.02.2020 року жодних нормативно-правових актів щодо підвищення суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді не приймалося та наступний перерахунок повинен здійснюватися при подальшому збільшенні розміру суддівської винагороди.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Відповідно до ч.7 ст.78 КАС України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивач просить допустити негайне виконання судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ч.2 ст.371 КАС України, негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 ч.1 ст.263, пунктами 1-4 ч.1 ст.283 цього Кодексу.

В той же час, указана справа не є адміністративною справою, визначеною п.п.1, 5 ч.1 ст.263 КАС України, а є справою, визначеною п.2 ч.1 ст.263 КАС України.

Також, вирішуючи спір по суті, судом не вирішувалася позовна вимога про присудження виплати пенсій з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів.

Відтак, відсутні підстави для звернення рішення суду до негайного виконання.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивач просить встановити судовий контроль за виконанням ГУ ПФУ в Одеській області рішення суду в частині здійснення перерахунку та виплати суми боргу перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2020 року та встановити місячний строк для подання звіту про виконання судового рішення.

Приписами ч.1 ст.382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення ст.382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи, тобто встановлення зобов`язання надати до суду звіт про виконання рішення суб`єкта владних повноважень за змістом цитованої норми є правом, а не обов`язком суду. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин, суд вважає, що відсутня необхідність зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Між тим, такі судові витрати не понесені, тому не стягуються на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №825955 від 28.09.2020 року про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду Вих№361 від 24.09.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначене з 05.10.2019 року, на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду Вих№361 від 24.09.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та строки, встановлені ст.ст.295, 297 та з урахуванням п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.