Справа № 420/7531/20
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7531/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна агрофірма «Маяки» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна агрофірма «Маяки» звернулося до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення від 20.12.2019 № , яким до позивача застосовано штраф у розмірі 43 317,60 грн та нараховано пеню 6742,61 грн, а всього визначено до сплати 50 060,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з огляду на змін 01.05.2019 реквізитів по сплаті ЄСВ, бухгалтером Товариства помилково частина внесків з квітня по червень 2019 р. були відправлені на неналежний рахунок ГУ ДФС в Одеській області. В липні 2019 р. цю помилку було виявлено та надано до податкового управління заяву про перерахування помилково сплачених коштів з невірного рахунку на належний. Однак 10.09.2020 ГУ ДПС в Одеській області прийнято спірне рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. За результатами адміністративного оскарження зазначене рішення було скасовано, проте 20.12.2019 прийнято рішення № , яким до позивача застосовано штраф у розмірі 43 317,60 грн та нараховано пеню 6742,61 грн, а всього визначено до сплати 50 060,21 грн. Позивач наголошує, що отримувач коштів ГУ ДФС в Одеській області зазначений в усіх платіжних дорученнях, а помилка допущена лише в номері рахунку, який належить цьому ж податковому органові. Помилка не свідчить про несплату необхідної суми ЄСВ у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки страхові кошти в подальшому в будь-якому випадку підлягали перерахуванню на відповідні рахунки 3719 ДФС. Подібна ситуація була предметом судового розгляду в інших справах та за висновками Верховного Суду настання відповідальності у вигляді штрафу та пені в даному випадку не передбачено.

Ухвалою від 26.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

10.09.2020 до суду від ГУ ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що позивачем належним чином не виконувались вимоги ст. 9 Закону № 2464, а саме єдиний внесок за квітень липень 2019 р. на відповідний рахунок сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку. У зв`язку із цим за порушення термінів сплати єдиного внеску й прийнято оскаржуване рішення, яке є правомірним та скасуванню не підлягає. Зазначено, що у разі подання позивачем заяви на перерахування помилково сплачених коштів з наступного дня за днем подання заяви платником, органом доходів і зборів не застосовується штрафна санкція та не нараховується пеня за несвоєчасну сплату єдиного внеску. При цьому заяву про перерахування помилково сплачених коштів позивачем подано лише 31.07.2019.

Ухвалою суду від 11.09.2020 заяву представника Головного управління ДПС в Одеській області із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишено без задоволення.

22.09.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ ВКА «Маяки» частина ЄСВ з квітня по червень 2019 р. були відправлені на рахунок № 1534 ГУ ДФС в Одеській області, МФО 899998, , замість рахунку № НОМЕР_1 .

В липні 2019 р. ТОВ ВКА «Маяки» подана до ГУ ДФС в Одеській області заяву № 74 від 31.07.2020 (за формою згідно з додатком 1 до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів ЄСВ або повернення надміру та / або помилково сплачених коштів) про перерахунок помилково сплачених коштів в сумі 239 797,16 грн з рахунок № НОМЕР_2 на рахунок № НОМЕР_1 .

10.09.2019 ГУ ДПС в Одеській області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким застосовано штраф у розмірі 63 395,23 грн (20% з 01.01.2015) за період з 21.05.2019 по 23.08.2019 та нараховано пеню в розмірі 11 317,21 грн (0,1% суми недоїмки), в всього 74 712,44 грн.

17.12.2019 ТОВ ВКА «Маяки» за № 13301/6/99-00-08-06-01 подано скаргу на вищезазначене рішення, за результатами якого ДПС України рішення ГУ ДПС в Одеській області від 10.09.2019 № скасовано та зобов`язано винести і направити нове рішення.

20.12.2019 ГУ ДПС в Одеській області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій у розмірі 43 317,60 грн за період з 21.05.2019 по 31.07.2019 та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату ЄСВ у розмірі 6742,61 грн.

17.01.2020 ТОВ ВКА «Маяки» за № 6 (вх. № 2938/6 від 22.01.2020) подана скарга на вищезазначене рішення, яка рішенням ДПС України від 20.02.2020 № 6429/6199-00-08-06-01-06 залишена без задоволення.

З огляду на рішення ДПС України від 20.02.2020 № 6429/6199-00-08-06-01-06, оскаржене рішення від 20.12.2019 № ГУ ДПС в Одеській області винесено на виконання рішення ДПС про результати скарги від 17.12.2019 № 13301/6/99-00-08-06-01, яким скасовано рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10.09.2019 № ГУ ДПС в Одеській області та зобов`язано винести і направити нове рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Відтак, питання, порушене у скарзі від 17.01.2020 № 6 (вх. № 2938/6 від 22.01.2020) є фактично повторним та вже вирішено по суті в розумінні п. 7 розділу І Порядку № 1124, а тому скарга не підлягає розгляду.

Не погодившись із результатами адміністративного оскарження спірного рішення, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає зазначене рішення необґрунтованим, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Згідно з п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Крім того, відповідно до ч. 10 цієї ж статті, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Абзацом першим ч. 5 ст. 9 згаданого Закону № 2464-VI передбачено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Відповідно до положень абзацу першого ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI, єдиний внесок сплачується за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Як передбачено абзац. 1 ч. 1 ст. 43 Бюджетного Кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Частиною 5 ст. 45 Бюджетного Кодексу України передбачено, що податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Поряд з цим, пунктом 22.4 статті 22 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні від 05.04.2001 за № 2346-III, з наступними змінами та доповненнями, передбачено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання до банку платника.

Виходячи з положень вказаних статей, під сплатою єдиного внеску розуміється внесення відповідних сум на рахунки податкових органів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 13 листопада 2018 року по справі №813/524/18 та від 11.12.2018 року по справі №804/444/16, Верховним Судом зроблено висновок, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений законом, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у межах законодавчо встановленого строку для такої сплати платник не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином помилка при зазначенні невідповідного рахунку, спрямування платежу контролюючим органом на інший рахунок, тощо, у разі перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання на єдиний казначейський рахунок у строк, встановлений законом, не може слугувати достатньою правовою підставою для висновку про несплату платником єдиного податку необхідної суми єдиного внеску у визначений законодавством строк та для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування ЄСВ.

За таких обставин, враховуючи висновки Верховного Суду у постановах від 13.11.2018 року по справі № 813/524/18 та від 11.12.2018 по справі № 804/444/16, з огляду на те, що позивачем у встановлений строк сплачено ЄСВ за квітень-червень 2019 року в розмірі 239 797,16 грн, вказана сума надійшла до Державного бюджету України, Головним управлінням ДПС в Одеській області протиправно прийнято оскаржуване рішення про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна агрофірма «Маяки» штрафу за період з 21.05.2019 по 31.07.2019 у розмірі 43 317,60 грн та пені у розмірі 6742,61 грн за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ЄСВ), у зв`язку з чим вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Встановлений частиною 2 статті 19 Конституції Україні спеціально-дозвільний принцип діяльності органів державної влади покликаний забезпечити ефективне та прогнозоване функціонування всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, оскільки зобов`язує їх діяти виключно у визначених Конституцією та законами України межах і лише у закріплений ними спосіб.

Практичне застосування вказаного принципу є необхідною передумовою забезпечення прав і свобод людини і громадянина, оскільки пов`язує державу та її органи правом, зобов`язуючи їх діяти у правових межах, у правових формах та правовими способами.

На думку суду, суб`єктом владних повноважень також порушено принцип захисту обґрунтованих сподівань (reasonable expectations), який тісно пов`язаний із принципом юридичної визначеності (legal certainty) і є невід`ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як зазначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна агрофірма «Маяки» (67654, Одеська область, Біляївський район, с. Маяки, вул. Преображенська, 24; ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 20.12.2019 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна агрофірма «Маяки» судові витрати у розмірі 2102 грн (дві тисячі сто дві гривні).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк

.