Справа № 380/5171/20
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2020-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/5171/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (далі - відповідач, військова частина НОМЕР_1 ), у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення розрахунку при звільненні - невиплату позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення із військової служби - 28.12.2018;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження служби речове майно у сумі 100715,90 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що станом на момент звільнення відповідач нарахував, однак не виплатив ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно. Оскільки така бездіяльність відповідача є протиправною і порушує законні права та інтереси позивача, він звернувся із цим позовом до суду.

Ухвалою від 08.07.2020 позовну заяву залишено без руху для усунення її недоліків.

Ухвалою від 12.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 11.12.2020 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 58220 від 05.11.2020), у якому вказав, що після отримання від Головного управління Національної гвардії України розпорядження № 27/27/3-7676 від 23.10.2019 відповідачем було здійснено перерахунок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Зазначив також, що військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Утім позивач наказ № 293 від 28.12.2018 про виключення його із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 станом на день такого виключення не оскаржував, з рапортом (заявою) про невиключення його зі списків не звертався. Зазначив, що позивач з наказом був ознайомлений та не заперечував, трудову книжку отримав. Відтак просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (по стройовій частині) № 293 від 28.12.2018 старшого прапорщика ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення 28.12.2018 (а.с.5).

З матеріалів справи судом встановлено, що на момент виключення зі списків особового складу позивачу не виплачено грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, яка відповідно до довідки № 8 від 04.02.2019 становила 100715,90 грн (а.с. 6-9).

З метою реалізації свого права на отримання компенсації за неотримане речове майно звертався до відповідача із відповідними заявами, на які отримав відповіді за вих. № 50/14/27-3-129 від 06.02.2019 та № 50/14/27-3-985 від 16.09.2019. У відповідях зазначено, що ОСОБА_1 проведено нарахування за неотримане речове майно згідно з довідкою-розрахунком № 8 від 04.02.2019 на суму 100715,90 грн. Крім цього, повідомлено, що при надходженні коштів з довольчого органу буде повідомлено додатково і вказана сума буде здійснена у встановленому порядку (а.с. 10, 11).

Разом з цим, з матеріалів справи судом встановлено, що листом за вих. № 50/14/27/3-583 від 07.05.2020 відповідач повідомив позивача про те, що сума грошової компенсації згідно з довідкою-розрахунком № 8 від 04.02.2019 на суму 100715,90 грн була нарахована неправильно, відтак вважається недійсною. На підставі цього військовою частиною видано нову довідку-розрахунок № 154 від 27.04.20200 на суму 17395,41 грн (а.с. 33).

Позивач не погоджується із такою бездіяльністю відповідача щодо невиплати грошової компенсації вартості неотриманого ним під час проходження військової служби речового майна, відтак звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизну та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Статтею 1 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 1 ст. 9-1 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок № 178), пунктами 2 та 3 якого визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особами офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Згідно з пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 475 від 07.06.2017 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.06.2017 за № 797/30665 (далі - Інструкція № 475), військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до затвердженого Урядом Порядку № 178.

Військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за їх бажанням можуть отримати речове майно, яке не було отримане під час проходження служби. Закупівельна вартість речового майна, що використовується для нарахування грошової компенсації, доводиться ВРЗ до військових частин на початку року.

Аналізуючи наведене, суд зазначає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження служби речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку № 178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Отже військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Пунктом 4 Порядку № 178 виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, зокрема рапорту як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 03.10.2018 у справі № 803/756/17, від 23.08.2019 у справі № 2040/7697/18 та від 11.09.2019 у справі № 825/1104/17.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Надаючи оцінку наведеним нормам законодавства та фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 відповідно до п. 3 Порядку № 178 має законне право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке має бути виплачене військовою частиною НОМЕР_1 .

З матеріалів справи видно, що відповідно до довідки-розрахунку № 8 від 04.02.2019 вартість речового майна, що належало до видачі ОСОБА_1 становить 100715,90 грн.

Водночас судом встановлено, що відповідачем не проведено виплати позивачу грошової компенсації відповідно до довідки-розрахунку № 8 від 04.02.2019.

Жодних доказів протилежного відповідач суду не надав.

Отже, виходячи з наведених обставин суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо непроведення розрахунку при звільненні -невиплати ОСОБА_1 у день виключення зі списків частини (28.12.2018) грошової компенсації за неотримане речове майно.

Щодо доводів відповідача про те, що грошова компенсація згідно з довідкою-розрахунком № 8 від 04.02.2019 на суму 100715,90 грн була нарахована неправильно, у зв`язку з чим така довідка вважається недійсною, а розрахунок компенсації за неотримане речове майно ОСОБА_1 відображено у довідці № 154 від 27.04.2020 суд зазначає таке.

Як уже зазначалося вище, довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Отже, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби ( пункт 3), за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини (пункт 4) та довідки про вартість речового майна (пункт 5).

У матеріалах справи міститься довідка про вартість речового майна, що належить до видачі старшому прапорщику ОСОБА_1 № 8 від 04.02.2019 на суму 100715,90 грн, видана військовою частиною НОМЕР_1 (а.с. 6-9).

Отже, на час підписання наказу про звільнення та про виключення позивача з особового складу військової частини НОМЕР_1 за відповідачем обліковувалася заборгованість перед позивачем саме в сумі 100715,90 грн, яку відповідачем до цього часу виплачено не було.

Крім цього, суд враховує, що в листі відповідача № 50/14/2/3-129 від 06.02.2019 зазначалося про те, що позивачу проведено нарахування за неотримане речове майно згідно з довідкою-розрахунком № 8 від 04.02.2019 на суму 100715,90 грн, а також зазначалося про те, при надходженні коштів з довольчого органу ОСОБА_1 буде повідомлено додатково.

Таким чином, у позивача були законні сподівання на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно саме у розмірі 100715,90 грн.

Також при аналізі нової довідки військової частини НОМЕР_1 про вартість речового майна, що належить до видачі старшому прапорщику ОСОБА_1 № 154 від 27.04.2020 (а.с. 34) суд дійшов висновку, що відповідач зменшив кількість одиниць майна, а також вилучив з довідки перелік та вартість майна, яке було належне позивачу за період з 1998 року, оскільки містить перелік та вартість майна, яке було належне позивачу за період лише з 2015 року.

Відповідач жодних пояснень щодо вказаного суду не надав. Не зазначив також у чому полягала неправильність, на думку військової частини НОМЕР_1 , в обчисленні суми компенсації в довідці № 8 від 04.02.2019.

Таким чином, враховуючи, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі старшому прапорщику ОСОБА_1 № 8 від 04.02.2019 на суму 100715,90 грн не була відкликана чи скасована відповідачем у належний спосіб, суд вважає її належним доказом підтвердження суми компенсації ОСОБА_1 за неотримане речове майно.

Отже, з метою відновлення порушеного права позивача суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно у сумі 100715,90 грн згідно з довідкою про вартість речового майна, що належить до видачі старшому прапорщику ОСОБА_1 № 8 від 04.02.2019.

Зважаючи на все наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Ураховуючи викладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295, пп. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; код за ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; код за ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно у сумі 100715 (сто тисяч сімсот п`ятнадцять) гривень 90 копійок.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань 4114 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (79026 м. Львів вул. Стрийська 146; код за ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Качур Р.П.