Справа № 360/3533/20
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3533/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Полякової В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі відповідач, Рубіжанське ОУПФУ), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо неналежного розгляду заяви про перерахунок пенсії від 08.09.2020 № 106-102/С-21/8-1241/20 та неприйняття відповідного рішення;

- визнати протиправною бездіяльність Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо незарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.09.2013 по 30.09.2013, з 01.11.2013 по 31.12.2013, з 01.11.2013 по 31.12.2013, з 01.03.2014 по 31.03.2014, 01.07.2014 по 31.08.2014, з 06.09.2014 по 18.09.2014, з 19.09.2014 по 21.05.2015 при призначенні пенсії за віком та зобов`язати відповідача зарахувати до загального страхового стажу позивача зазначені періоди його роботи, здійснити перерахунок пенсії з дати її призначення;

- визнати протиправною бездіяльність Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо неврахування довідки про заробітну плату від 30.03.2015 № 48 при обчисленні розміру пенсії за віком з дати її призначення та зобов`язати відповідача перерахувати розмір пенсії за віком позивапча на підставі довідки від 30.03.2015 № 48, виданої Луганською міською багатопрофільною лікарнею № 2, з дати призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що пенсія за віком призначена позивачу з 05.05.2017 на підставі заяви від 19.07.2017, до якої надавалася трудова книжка з належним чином виконаними та засвідченими записами про періоди роботи, довідки від 22.04.2015 № 13 та від 30.03.2015 № 48 про заробітну плату для обчислення розміру пенсії з копіями первинних документів (особових рахунків), на підставі яких ці довідки видано.

28.07.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою, просив повідомити про періоди роботи, які зараховано до страхового стажу при призначенні пенсії, та яким чином обчислено розмір пенсії при її призначенні.

З відповіді Рубіжанського ОУПФУ від 07.08.2020 № 81-79/С-21/8-1241/20 ОСОБА_1 дізнався, що при призначенні пенсії за віком до загального страхового стажу відповідачем не зараховано періоди з 01.12.1978 по 31.08.1979, з 01.09.2013 по 30.09.2013, з 01.11.2013 по 31.12.2013, з 01.11.2013 по 31.12.2013, з 01.03.2014 по 31.03.2014, з 01.07.2014 по 31.08.2014, з 06.09.2014 по 18.09.2014, з 19.09.2014 по 21.05.2015. Також відповідач роз`яснив, що заробітна плата для обчислення розміру пенсії врахована з 01.07.2000 по 30.06.2017 за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу, відповідно до сплати страхових внесків, а довідки про заробітну плату від 22.04.2015 № 13 та від 30.03.2015 № 48 не враховано для обчислення розміру пенсії, оскільки в них зазначено, що документи, на підставі яких видані ці довідки, знаходяться у м. Луганську.

26.08.2020 позивач звернувся до Рубіжанського ОУПФУ з заявою про перерахунок пенсії з зарахуванням до загального страхового стажу спірних періодів роботи та обчисленням розміру пенсії на підставі довідок про заробітну плату від 22.04.2015 № 13 та від 30.03.2015 № 48, до якої додав заяву про перерахунок пенсії встановленого зразка.

Перерахунок пенсії просив здійснити з дати призначення 05.05. 2017, оскільки до отримання диста відповідача від 07.08.2020 № 81-79/С-21/8- 1241/20 підстави неврахування довідок про заробітну плату та незарахування окремих періодів роботи під час призначення пенсії позивачу не були відомі.

У відповідь на заяву про перерахунок пенсії позивач отримав листа з відмовою в перерахунку пенсії.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про перерахунок пенсії за наслідками розгляду заяви протиправною та такою, що порушує його конституційні права, що є підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 05.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області позовних вимог не визнало, про що надало відзив на позовну заяву (а.с. 72-78) від 29.10.2020, у якому зазначено наступне.

З 05.05.2017 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, при наявності загального стажу роботи 38 років 2 місяці 3 дні.

До загального стажу не зараховано такі періоди роботи:

- з 01.09.2013 по 30.09.2013, з 01.11.2013 по 31.12.2013, з 01.03.2014 по 31.03.2014, з 01.07.2014 по 31.08.2014, з 06.09.2014 по 31.12.2014 в медичному центрі ТОВ Клініка Нові Медичні Технології (відсутність сплати страхових внесків за індивідуальними відомостями про застраховану особу (ОК-5));

- з 01.12.1978 по 31.08.1979 - перебування на підготовчому відділенні у Ворошиловградському медичному інституті (на підставі вимог ст.56 Закону 1058).

До заяви про призначенні пенсії від 19.07.2017 позивачем додані довідки про заробітну плату від 22.04.2015 № 13 за період роботи у Луганському міському пологовому будинку з 01.03.1987 по 31.08.1991 та довідку про заробітну плату від 30.03.2015 № 48 за період роботи з 01.09.1991 по 31.08.1996 у Луганській міській багато профільній лікарні № 2, видані Міністерством охорони здоров`я, в яких зазначено, що документи, на підставі яких видані довідки, знаходяться на зберіганні в м. Луганськ. До довідки про заробітну плату від 30.03.2015 № 48 надано копії первинних документів, які не завірені належним чином.

Тому, зазначені документи до розрахунку пенсії позивача відповідачем не були взяті, а заробітна плата для обчислення пенсії врахована з 01.07.2000 по 30.06.2017 на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, відповідно до сплати страхових внесків.

28.07.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою від 28.07.2020, в якій просив надати роз`яснення щодо періодів трудової діяльності, які враховані до страхового стажу при призначені пенсії.

Листом від 07.08.2020 № 81-79/С-21/8-1241/20 позивачу детально роз`яснено підстави обчислення його страхового стажу та визначення розміру пенсії.

26.08.2020 позивач звернувся із заявою, зареєстрованою відповідачем як звернення громадян, з вимогою про здійснення перерахунку пенсії за віком з травня 2017 року, з зарахуванням до загального стажу періоди роботи з 01.12.1978 по 31.08.1979, з 01.09.2013 по 30.09.2013, з 01.11.2013 по 31.12.2013, з 01.03.2014 по 31.03.2014, з 01.07.2014 по 31.08.2014, з 06.09.2014 по 18.09.2014, з 19.09.2014 по 21.05.2015 та обчисленням розміру пенсії на підставі довідок від 22.04.2015 № 13 та від 30.03.2015 № 48.

Відповідач листом від 08.09.2020 № 106-102/С-21/8-1241/20 повідомив позивачу про відмову в перерахунку пенсії, заяву позивача від 26.08.2020 розглянуто в порядку Закону України Про звернення громадян, оскільки вона не є заявою про перерахунок пенсії встановленого зразка згідно з вимогами ч. 4 ст. 45 Закону 1058.

На думку відповідача позивачем пропущено строк звернення до суду, передбачений статтею 122 КАС України, оскільки він звернувся до суду 23.09.2020 з позовними вимогами щодо відновлення порушеного права з 05.05.2017 (дати призначення пенсії).

З підстав, викладених у відзив, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 122,123).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 11-14), має статус внутрішньо переміщеної особи відповідно до довідки від 17.05.2017 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 15).

Відповідно до протоколу Рубіжанського ОУПФУ від 28.07.2017 № 1101, позивачу призначено пенсію за віком з 05.05.2017 (а.с. 80).

Сторони визнають ту обставину, що до заяви позивача про призначення пенсії від 19.07.2017 були додані довідки про заробітну плату: № 13 від 22.04.2015 за період роботи у Луганському міському пологовому будинку з 01.03.1987 по 31.08.1991 та № 48 від 30.03.2015 за період роботи з 01.09.1991 по 31.08.1996 у Луганській міській багатопрофільній лікарні № 2. До довідки про заробітну плату від 30.03.2015 № 48 були додані позивачем копії первинних документів, про що прямо зазначає відповідач у відзиві. Зазначені документи є в матеріалах пенсійної справи позивача, копії яких надані суду відповідачем (а.с.45-63).

28.07.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, просив роз`яснити, які періоди трудової діяльності враховано до страхового стажу при призначенні пенсії та, виходячи з якого заробітку, відповідачем розраховано розмір пенсії (а.с. 84).

Листом від 07.08.2020 № 87-79/С-21/8-1241/20 Рубіжанське ОУПФУ повідомило позивача про періоди, які враховані до загального страхового стажу, а також, що заробітна плата для обчислення пенсії врахована з 01.07.2000 по 30.06.2017 за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу відповідно до сплати страхових внесків (а.с. 40-41).

26.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського ОУПФУ із заявою довільної форми, в якій просив здійснити перерахунок призначеної з травня 2017 року пенсії за віком, зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи з 01.12.1978 по 31.08.1979, з 01.09.2013 по 30.09.2013, з 01.11.2013 по 31.12.2013, з 01.03.2014 по 31.03.2014, з 01.07.2014 по 31.08.2014, з 06.09.2014 по 18.09.2014, з 19.09.2014 по 21.05.2015, а також обчисливши розмір пенсії на підставі довідок від 22.04.2015 № 13 та від 30.03.2015 № 48. Додатком до цієї заяви зазначена заява про перерахунок пенсії за формою, передбаченою Порядком №22-1 на 2-х аркушах (а.с. 82).

Листом від 08.09.2020 № 106-102/С-21/8-1241/20 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, в обґрунтування чого зазначено, що перебування на підготовчому факультеті (відділенні) при вищому навчальному закладі не зараховується до загального стажу. На підставі вимог ст. 56 Закону №1058 та диплому позивача період його навчання у Ворошиловградському медичному інституті зараховано до загального стажу з 01.09.1979 по 29.06.1985. На підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу за періоди з 01.09.2013 по 30.09.2013, з 01.11.2013 по 31.12.2013, з 01.03.2014 по 31.03.2014, з 01.07.2014 по 31.08.2014, з 06.09.2014 по 31.12.2014 відсутня сплата страхових внесків, тому ці періоди не зараховані до загального стажу позивача. Довідки про заробітну плату від 22.04.2015 № 13 за період роботи у Луганському міському пологовому будинку з 01.03.1987 по 31.08.1991 та від 30.03.2015 № 48 за період роботи з 01.09.1991 по 31.08.1996 у Луганській міській багатопрофільній лікарні № 2 не враховані до розрахунку , видані Міністерством охорони здоров`я, в яких зазначено, що документи, на підставі яких видані довідки, знаходяться у м. Луганськ, є недійсними, не створюють правових наслідків і не можуть буди враховані до перерахунку розміру пенсії. Відповідно до вимог абз.1 ч.1 ст.40 Закону №1058 заробітна плата для обчислення пенсії врахована з 01.07.2000 по 30.06.2017 на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, відповідно до сплати страхових внесків. (а.с. 81 зв. -80 зв.).

Вкладиш до трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 містить наступні записи щодо спірних періодів роботи:

- запис № 34 від 12.01.2012 - зарахований на посаду заступника головного лікаря Медичного центру ТОВ "Клініка "Нові Медичні Технології", наказ від 12.01.2012 № 1/к;

- запис № 35 від 12.01.2012 - прийнятий на роботу за сумісництвом до ТОВ "Клініка "Нові Медичні Технології" на посаду лікаря акушера - гінеколога, наказ від 12.01.2012 №1/к;

- запис № 36 від 06.05.2014 - звільнений з 07.05.2014 з посади заступника головного лікаря Медичного центру лікаря акушера - гінеколога (1/2 ставки) за згодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України, наказ від 06.05.2014 № 16/к;

- запис № 37 від 14.05.2014 - прийнятий на посаду лікаря акушера - гінеколога в Медичний центр ТОВ "Центр здоров`я на Переяславській", наказ від 14.05.2014 № 7-к;

- запис № 38 від 02.06.2014 - переведений за сумісництвом на посаду лікаря акушера - гінеколога, наказ від 02.06.2014 № 8-к;

- запис № 02.06.2014 - прийнятий на посаду лікаря акушера - гінеколога гінекологічного відділення Луганської міської багатопрофільної лікарні на 0,5 ставки, наказ від 02.06.2014 № 50-к;

- запис б/н від 18.09.2014 - звільнений з посади за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, наказ від 18.09.2014 №93-к;

- запис б/н від 19.09.2014 - прийнятий на посаду лікаря акушера - гінеколога гінекологічного відділення Луганської міської багатопрофільної лікарні № 4, зовнішній сумісник, на 0,5 % ставки, наказ від 18.09.14 № 93-к;

- запис б/н від 22.09.2014 - прийнятий до гінекологічного відділення Луганської обласної клінічної лікарні лікарем акушером - гінекологом, наказ від 22.09.2014 № 179-к;

- запис б/н від 21.05.2015 - звільнений за п. 5 ст. 36 КЗпП України за переводом, наказ від 21.05.2015 № 93-к. Запис про звільнення незавірений печаткою підприємства (а.с. 30-34).

Отже, спірними питаннями для сторін є:

- наявність правових підстав для зарахування до загального стажу позивача періодів його роботи, за які згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу (ОК5) підприємствами, де працював позивач, не сплачені страхові внески;

- наявність правових підстав для обчислення розміру пенсії позивача з урахуванням довідок про заробітну плату, доданих до заяви про призначення пенсії;

- правомірність розгляду відповідачем заяви позивача від 26.08.2020 про перерахунок пенсії в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян»;

- наявність правових підстав для перерахунку пенсії позивача саме з часу призначення йому пенсії;

- чи пропущено позивачем строк звернення до суду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058), Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058 передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 20 Закону № 1058 - страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Частиною 1 ст. 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 3 статті 20 Закону № 1058 визначено, що у разі ухилення страхувальника чи його посадових осіб від надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за непрямим методом виходячи з оцінки валового доходу та витрат страхувальника, кількості осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, обсягу виробленої (реалізованої) продукції (послуг), суми сплачених ним податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.10 ст. 20 Закону № 1058 - якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Судом установлено, що відповідачем відмовлено у зарахуванні до загального страхового стажу періоди роботи позивача з 01.09.2013 по 30.09.2013, з 01.11.2013 по 31.12.2013, з 01.03.2014 по 31.03.2014, з 01.07.2014 по 31.08.2014, з 06.09.2014 по 31.12.2014 у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Так, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) ОСОБА_1 за вказані періоди дійсно відсутні відомості щодо сплати страхових внесків установами, в яких працював позивач. Однак, сам факт роботи позивача у вказаних в його трудовій книжці страхувальників відомості форми ОК-5 підтверджують, крім періоду 2015 року (а.с. 111-114).

Невнесення страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відбулось не з вини позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що несплата страхувальниками за позивача страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періоду роботи, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Сам факт ненадходження відрахувань до Пенсійного фонду України із зарплати позивача за відсутності її вини, не є підставою для відмови у зарахуванні позивачу стажу роботи у період з 01.09.2013 по 30.09.2013, з 01.11.2013 по 31.12.2013, з 01.11.2013 по 31.12.2013, з 01.03.2014 по 31.03.2014, з 01.07.2014 по 31.08.2014, з 06.09.2014 по 18.09.2014, з 19.09.2014 по 31.12.2014.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу та перерахунку пенсії позивача з урахуванням вказаних періодів його роботи.

Внаслідок невиконання страхувальниками обов`язку зі сплати внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за спірний період, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного суду від 24.05.2018 року по справі № 490/12392/16-а. Положеннями частини дванадцятої статті 20 Закону №1058-IV визначено, що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Оскільки наведені вище висновки Верховного Суду стосуються застосування вищевикладених норм Закону №1058-IV, дані висновки враховуються судом у цій справі.

Суд зазначає, що факт працевлаштування ОСОБА_1 у спірні періоди та нарахування йому заробітної плати підтверджено долученими до матеріалів справи копією трудової книжки.

Водночас, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) стосовно того, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, оскільки відповідальність за дотримання порядку заповнення трудової книжки позивача покладається на саме підприємство.

Несплата підприємствами страхованих внесків до Пенсійного фонду України не має наслідком позбавлення позивача права на зарахування періодів його роботи до страхового стажу для перерахунку пенсії.

Як наслідок, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України відомостей про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за періоди з 01.09.2013 по 30.09.2013, з 01.11.2013 по 31.12.2013, з 01.03.2014 по 31.03.2014, з 01.07.2014 по 31.08.2014, з 06.09.2014 по 31.12.2014 не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Суд також зауважує, що відповідач в своїх листах від 07.08.2020 та від 08.09.2020 не вказує підстав, з яких позивачу не враховано до загального страхового стажу період роботи з 01.01.2015 по 21.05.2015, однак, в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) інформація про роботу позивача протягом 2015 року загалі відсутня.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідачем протиправно не враховано до загального трудового стажу позивача періоди його роботи з 01.09.2013 по 30.09.2013, з 01.11.2013 по 31.12.2013, з 01.11.2013 по 31.12.2013, з 01.03.2014 по 31.03.2014, 01.07.2014 по 31.08.2014, з 06.09.2014 по 18.09.2014, з 19.09.2014 по 31.12.2014.

Щодо необчислення розміру пенсії на підставі довідки про заробітну плату від 30.03.2015 № 48 за період роботи з 01.09.1991 по 31.08.1996 у Луганській багатопрофільній лікарні № 2, суд зазначає наступне.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Частиною 1 статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9, і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 43 Закону № 1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення та перерахунку пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 (далі - Порядок № 22-1).

Підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 визначено, що для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назви первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Таким чином, обов`язковою умовою врахування для обчислення пенсії заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Судом установлено, що позивачем до заяви про призначення пенсії та про перерахунок пенсії від 26.08.2020 додано довідку про заробітну плату від 22.04.2015 № 13 за період роботу у Луганському пологовому будинку, видану Луганським пологовим будинком Міністерства охорони здоров`я України та довідку про заробітну плату від 30.03.2015 № 48 за період роботи з 01.09.1991 по 31.08.1996 у Луганській міській багатопрофільній лікарні № 2, видану Луганською міською багатопрофільною лікарнею № 2 Міністерства охорони здоров`я України (а.с. 45,47). Також позивачем надавались первинні документи (копії особових рахунків), на підставі яких видані зазначені довідки (а.с. 48-63).

Однак, відповідач при призначенні пенсії не врахував їх, а врахував заробітну плату з 01.07.2000 по 30.06.2017 за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу відповідно до сплати страхових внесків.

У листі від 08.09.2020 пенсійний орган відмовив позивачу у перерахунку пенсії з іншого заробітку, посилаючись на неможливість підтвердження його первинними документами. У своєму листі пенсійний орган зіслався на неможливість проведення зустрічної перевірки для підтвердження достовірності зазначених у довідці відомостей про суми заробітку, оскільки підприємство знаходиться в м. Луганську, яке належить до непідконтрольної українській владі території.

Втім, суд зауважує, що відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з нормами пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

За правилами абзаців 1-3 підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Отже, підставою для проведення розрахунку/перерахунку пенсії є довідки про заробітну плату (дохід), видані підприємствами, установами чи організаціями на основі первинних документів про нарахування такої заробітної плати.

При цьому суд зауважує, що період роботи позивача у Луганському пологовому будинку та Луганській міській багатопрофільній лікарні № 2, за який було нараховано заробітну плату, підтверджується відомостями з трудової книжки позивача, як основного документа про трудову діяльність особи.

Вказані довідки про заробітну плату відповідають встановленій формі, затверджені печаткою та штампом юридичної особи, а зазначені у ній відомості взяті на основі первинних документів про нараховану заробітну плату.

Отже, на думку суду, обґрунтованих сумнівів щодо офіційного характеру такої довідки немає.

Ще однією підставою для відмови у врахуванні відповідачем довідок про заробітну плату є неможливість проведення перевірки для підтвердження достовірності зазначених у довідці відомостей про суми заробітку, оскільки підприємство знаходиться в м. Луганськ, яке станом на сьогодні належить до території, непідконтрольній українській владі.

Разом з тим, суд зауважує, що право особи на отримання пенсійних виплат не може бути поставлено у залежність від можливості органів Пенсійного фонду України здійснювати ці повноваження (зокрема у зв`язку із проведенням АТО та неможливістю проведення перевірки періодів роботи/навчання, тощо, з підстав розташування підприємств, установ, організацій, закладів тощо на тимчасово окупованій території України).

Неможливість проведення перевірки даних на підприємстві, установі, організації які розташовані на тимчасово окупованій території, не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи, при умові його підтвердження записами в трудовій книжці, та не може позбавляти особу її конституційного права на соціальний захист.

За приписами частин 1 та 2 статті 4 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон № 1207-VII), на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною третьою статті 9 Закону № 1207-VII встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто, відповідно до наведених норм закону, необхідною умовою для визнання незаконним акта органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Страховий стаж позивач набув у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснюють господарську діяльність, перебували під контролем української влади.

Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії, були сформовані до проведення антитерористичної операції і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач набув пільговий стаж роботи.

В цьому контексті суд вважає за необхідне зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд ООН у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів; документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян (так звані "намібійські винятки").

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016):

"Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Вказані висновки щодо застосування норм права узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 23.01.2018 у справі № 583/392/17, від 30.08.2018 у справі № 234/3038/17, від 11.12.2018 у справі № 360/1628/17, від 17.07.2019 у справі № 302/757/17-а, від 21.02.2020 у справі № 701/1196/16-а, від 04.03.2020 у справі № 235/2008/17, від 08.04.2020 у справі № 242/1568/17.

Таким чином, у даному випадку позивач не може бути позбавлений свого законного права на перерахунок пенсії через неможливість здійснення відповідачем перевірки достовірності зазначених у довідці відомостей про суми заробітку, оформленої підприємством, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території України.

За таких обставин, суд вважає, що пенсійний орган діяв протиправно, не приймаючи до уваги відомості доданих до заяви позивача про призначення пенсії довідок про його заробітну плату та ксерокопій первинних документів, на підставі яких ці довідки видано, при обчисленні розміру пенсії позивачу.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Рубіжанського ОУПФУ щодо неналежного розгляду заяви про перерахунок пенсії та не прийняття відповідного рішення, суд дійшов таких висновків.

Відповідач заперечує той факт, що до заяви позивача від 26.08.2020 довільної форми дійсно була додана заява про перерахунок пенсії за формою, передбаченою Порядком №22-1 на 2-х аркушах, яка зазначена таким додатком до цієї заяви (а.с. 82).

Однак, відповідач, прийняв, зареєстрував та розглянув цю заяву. А ні відповідачу в листі від 08.09.2020 № 106-102/С-21/8-1241/20, а ні суду у відзиві не повідомив про фактичну відсутність додатку до заяви, яка розглядалась ним по суті як звернення громадян, не склав актів на підтвердження факту надходження цієї заяви без вказаних в ній додатків. Отже, не довів цих обставин.

Крім іншого, є численна практика Верховного Суду в аналогічних справах, відповідно до якої зауважується про недопущення формалізму у спірних правовідносинах і необхідність розгляду заяв про перерахунок пенсії, поданих до пенсійних органів у довільній формі, по суті звернення з постановленням рішення відповідно до вимог Порядку № 22-1.

Зазначеного висновку дійшов й Верховний Суд у постанові від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17, а саме: зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, суд апеляційної інстанції припустився формалізму, оскільки, по-перше, зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь УПФ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови.

Відповідно до розділу 1 Порядку № 22-1 звернення за призначенням (перерахунком) пенсії оформляється заявою.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі (абзаци другий, третій пункту 4.1 Порядку № 22-1).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (абзац шостий пункту 4.3 Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац другий пункту 4.9 Порядку № 22-1).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що у разі звернення пенсіонера з заявою про перерахунок пенсії, уповноважений орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви прийняти рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії. При цьому, рішення про відмову в перерахунку пенсії має містити зазначення причин відмови та порядку його оскарження. Отже, відповідач в порушення вимог Порядку № 22-1 розглянув заяву позивача про перерахунок пенсії як звернення громадян з наданням відповіді про відмову в перерахунку, а не постановлення відповідного рішення з цього питання.

Статтею 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач довів суду ті обставини, що про незараховані до його загального стажу періоди роботи та неврахування довідок про заробітну плату під час призначення пенсії він дізнався лише з відповіді на своє звернення від 07.08.2020 № 87-79/С-21/8-1241/20. Про відмову в перерахунку розміру пенсії з дня її призначення дізнався з листа від 08.09.2020 № 106-102/С-21/8-1241/20, отже не пропустив визначений ч.2 ст.122 КАС України строк звернення до суду щодо оскарження таких дій (бездіяльності) відповідача. Відповідач не довів тих обставин, що позивачу було відомо про зазначені факти раніше, до отримання зазначених відповідей, доказів на підтвердження таких обставин відповідач суду не надав.

За встановлених судом обставин, а саме наявності у відповідача станом на час вирішення питання про призначення позивачу пенсії всіх необхідних документів для прийняття рішення з дотриманням права позивача на отримання пенсії в більшому розмірі з урахуванням спірних періодів роботи до загального стажу та довідки про розмір заробітної плати від 30.03.2015 № 48, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для поновлення порушеного права позивача саме з часу призначення йому пенсії.

З огляду на обставини справи, суд дійшов висновку, що належнимним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 за його заявою про перерахунок пенсії від 26.08.2020 та зобов`язання Рубіжанського ОУПФУ зарахувати до загального страхового стажу позивача періоди його роботи з 01.09.2013 по 30.09.2013, з 01.11.2013 по 31.12.2013, з 01.11.2013 по 31.12.2013, з 01.03.2014 по 31.03.2014, 01.07.2014 по 31.08.2014, з 06.09.2014 по 18.09.2014, з 19.09.2014 по 31.12.2014 та здійснити перерахунок розміру пенсії за віком ОСОБА_1 , з урахуванням збільшеного стажу на підставі довідки про заробітну плату від 30.03.2015 № 48, виданої Луганською міською багатопрофільною лікарнею № 2, з дати призначення пенсії 05.05.2017.

В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити за необгрунтованістю.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з обранням іншого способу захисту порушеного права відповідно до вимог п.10 ч.2 ст.245 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

При зверненні до суду із позовом, позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн відповідно до квитанції № 0.0. від 22.09.2020 (а.с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Разом з тим, з позовної заяви слідує, що позивачем заявлено декілька вимог немайнового характеру, які є пов`язаними між собою.

Відповідно, задоволення хоча б однієї вимоги немайнового характеру має наслідком стягнення судового збору у розмірі 840,80 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41245565, місцезнаходження: 93009, Лугнська обл., м. Рубіжне, вул. Студентська, 35А) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 за його заявою від 26.08.2020.

Зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зарахувати до загального страхового стажу позивача періоди його роботи з 01.09.2013 по 30.09.2013, з 01.11.2013 по 31.12.2013, з 01.11.2013 по 31.12.2013, з 01.03.2014 по 31.03.2014, 01.07.2014 по 31.08.2014, з 06.09.2014 по 18.09.2014, з 19.09.2014 по 31.12.2014 та здійснити перерахунок розміру пенсії за віком ОСОБА_1 , з урахуванням збільшеного стажу та на підставі довідки про заробітну плату від 30.03.2015 № 48, виданої Луганською міською багатопрофільною лікарнею № 2, з дати призначення пенсії 05.05.2017.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 грудня 2020 року.

Суддя В.С. Шембелян