Справа № 420/10451/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення оформленого карткою відмови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформленого карткою відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2020/00812 від 27.07.2020 року.

Позивач обґрунтовує позов тим, що митницею за результатами перевірки митної декларації від 27.07.2020 року №UA209170/2020/052437, яку подано ТОВ «Таврія-В» з метою здійснення митного оформлення товару, безпідставно прийнято рішення про зупинення надання преференційного режиму та відмовлено в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформленого карткою відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2020/00812 від 27.07.2020 року, оскільки декларантом при митному оформленні у відповідній графі митної декларації зазначено про застосування преференцій та надано всі належні документи для підтвердження преференційного походження товару, які не містили розбіжностей, зокрема сертифікат про походження товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1) PL/MF/AP 0131869 від 23.07.2020 року, виданий уповноваженим органом країни вивезення (Польща), відповідає зразку, наведеному в додатку №ІІІ до Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною та ЄС, та підтверджує походження товару з ЄС. На думку позивача, ним при митному оформленні надані усі необхідні документи, що ідентифікували оцінюваний товар, не містили розбіжностей та підтверджували походження даного товару з країн ЄС та митний орган не навів доказів та обґрунтованих сумнівів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, чи у митній декларації наявні невідповідності чи розбіжності у зазначенні точних відомостей про товар, мету його переміщення через митний кордон України. Оскільки у відповідача були відсутні правові підстави в порядку ст.33 Протоколу І, ст.45 МК України для здійснення перевірки сертифікату з перевезення (походження) товару, так як обґрунтовані сумніви щодо достовірності цього документу про походження товару відсутні, вказаний сертифікат не скасований та не визначний недійсним, а також оскільки оскаржуване рішення не відповідає вимогам ч.1, 2 ст.256 МК України та не містить відомостей про здійснення відповідачем перевірки достовірності документів про походження товару чи звернення до органів ЄС з метою верифікації документів про преференційне походження товару, так само не містить посилань на надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик товарів, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник Галицької митниці Держмитслужби надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що під час здійснення митного контролю за митною декларацією №UA209170/2020/052437 від 27.07.2020 року на товари до яких декларантом застосовано преференцію за кодом « 410», розглянувши Реєстри товарів, походження яких не підтверджено митними органами зарубіжних країн за результатами перевірок, проведених згідно з угодами про вільну торгівлю, укладеними Україною з державами-учасницями ЄС, ЄАВТ, Чорногорією, Північною Македонією, Канадою за 2016-2020 роки, прийнято рішення про відмову в митному оформленні товарів та оформлено картку відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2020/00812 від 27.07.2020 року, з підстав неможливості завершення митного оформлення у зв`язку із призупиненням застосування преференцій до отримання результатів перевірки достовірності документів про преференційне походження товару у зв`язку із не підтвердженням походження товарів №1 митними органами ЄС відповідно до норм ст.32 Доповнення І «щодо визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії їхніми державами членами, з іншої сторони від 27.06.2014 року, та відповідно, відсутністю підстав для застосування преференцій « 410» до вищезазначених товарів, Постанова Кабінету Міністрів від 21.05.2012 р. №450 «Питання пов`язані із застосуванням митних декларацій» (зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 р. №631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа» (зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 р. №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа». Тобто при проведенні перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування товарів під час митного оформлення встановлено, що компанією Brand Distribution Sp. z o.o., який є експортером товарів, не підтверджено на запит митних органів країни експортера Республіки Польща походження товарів, відповідно до вимог, передбачених Регіональною конвенцією, а відтак зменшені ставки ввізного мита не підлягають застосуванню, а тому товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються митним органом у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України. Зауваження до самого сертифікату з перевезення EUR.1 №PL/MF/AP 0131869 від 23.07.2020 року у митниці не має. Також представник відповідача вказує на помилковість застосування до даних правовідносин Протоколу І, враховуючи положення п.2 ст.39 Протоколу І, Закону України «Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» від 08.11.2017 року та Рішення №1/2018 Підкомітету Україна - ЄС з питань митного співробітництва від 21.11.2018 року про заміну Протоколу I «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.

Ухвалою суду від 19.10.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 17.12.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Галицької митниці Держмитслужби про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.03.2020 року між ТОВ «Таврія-В» (покупець) та компанією «BRAND DISTRIBUTION SP.Z O.O.» (продавець) укладено договір поставки №148/4, відповідно до ст.1-1., 1-2. якого, продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, який належить продавцю на праві власності, а покупець зобов`язується прийняти поставлений товар та оплатити його. Поставка товару здійснюється на умовах FCA Чарна-Белостоцка, відповідно до Правил Інкотермс 2010, затвердженим Міжнародною Торговою Палатою, а також на умовах даного договору (а.с.49-58).

Повне найменування товару, його опис і характеристики, кількість товару, ціна одиниці товару, вартість та інші характеристики вказані в узгодженій сторонами специфікації, яка після її підписання сторонами є невід`ємною частиною даного договору (ст.1-4. Договору).

Відповідно до розділу 2, 3 даного договору, ціна договору складає вартість товарів вказаних у специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору. Валютою договору є Євро. Покупець зобов`язується оплатити товар на наступних умовах: товар підлягає 100% оплаті покупцем протягом 14 днів після дати відвантаження, вказаній в CMR. Поставка товару здійснюється на умовах FCA Incoterms 2010. Поставка здійснюється однією партією транспортним засобом - вантажний автомобіль.

Відповідно до ст.7-2. договору, продавець повідомляє покупцю про фактичну передачу товару перевізнику електронним повідомлення з додаванням наступних документів шляхом факсимільного відправлення чи кур`єрською службою: інвойс; специфікація надається «Таврією В»; пакувальний лист; сертифікат походження/EUR1 з вказівкою номера контракту, номера специфікації або інвойса; сертифікат якості; CMR; експортна декларація. За необхідності для експортно-імпортних операцій з товарами даного виду надавати фітосанітарний, санітарний та/або ветеринарний сертифікати, гігієнічні висновки та інші документи.

На виконання умов контракту №148/4 від 26.03.2020 року компанією «BRAND DISTRIBUTION SP.Z O.O.» поставлено позивачу товар відповідно до специфікації №11 від 23.06.2020 року та інвойсу (Export Іnvoice) №2020/07/FEX/CPB/000065 від 23.07.2020 року на загальну суму 18040,40 євро, а саме макарони Barilla 500 г: Мушлі рифлені №93 (Італія) И936 192 ур., 5760 шт.; Філіні №38/30 (Італія) 288 уп., 8640 шт.; Різоні №26 70 уп., 1680 шт.; Фарфале №265 288 уп., 8640 шт. Всього 838 упаковок (а.с.59, 38).

23.07.2020 року товар оформлений в Республіці Польща у митному режимі експорт, що вбачається з митної декларації країни відправлення №20PL311010E0282655 (а.с.60), та доставлений автомобілем, за міжнародною автотранспортною-накладною (CMR) №446045 від 23.07.2020 року (а.с.39).

З метою здійснення митного оформлення товару уповноваженою особою позивача подано митну декларацію №UA209170/2020/052437 від 27.07.2020 року, в якій митна вартість товару визначена за ціною договору в розмірі 18040,40 євро. В графі 36 митної декларації «Преференції» вказано код 410 (а.с.90-91).

На підтвердження вказаних у митній декларації відомостей Декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи: контракт №148/4 від 26.03.2020 року; специфікацію №11 від 23.06.2020 року; рахунок-фактур (інвойс) (Commercial Іnvoice) №2020/07/FEX/CPB/000065 від 23.07.2020 року; пакувальний лист №2020/07/FEX/CPB/000065 від 23.07.2020 року; сертифікат якості КО.824.144.2020 від 23.07.2020 року; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1) №PL/MF/AP 0131869 від 23.07.2020 року; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №446045 від 23.07.2020 року; митну декларацію країни відправлення №20PL311010E0282655 від 23.07.2020 року, тощо.

27.07.2020 року Галицька митниця Держмитслужби видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2020/00812 (а.с.32-33).

Позивачу відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з причин неможливості завершення митного оформлення у зв`язку із призупиненням застосування преференцій до отримання результатів перевірки достовірності документів про преференційне походження товару у зв`язку із не підтвердженням походження товарів №1, 9 та 10 митними органами країн ЄС відповідно до норм ст.32 Доповнення І «Щодо визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії їхніми державами членами, з іншої сторони від 27.06.2014 року, та відповідно, відсутністю підстав для застосування преференції « 410» до вищезазначених товарів, Постанова Кабінету Міністрів від 21.05.2012 р. №450 «Питання пов`язані із застосуванням митних декларацій» (зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 р. №631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа» (зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 р. №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа».

Крім того, митним органом роз`яснено позивачу щодо необхідності подання нової електронної декларації, заповненої відповідно до вимог чинного законодавства України.

27.07.2020 року позивачем подано митну декларацію №209170/2020/052479 з метою випуску товару у вільний обіг після сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України (а.с.34-35).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно п.1 ч.1 ст.9 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі ? МК України) та іншими законами України.

Відповідно до п.23, 24 ч.1 ст.24 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з ч.1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч.1 ст.257 МК України).

Згідно з ч.5 ст.280 МК України, ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Частиною 1 ст.281 МК України визначено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Законом України «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» №1678-VII від 16.09.2014 року, ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі Угода про асоціацію).

Відповідно до п.1 ст.16 Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання, зокрема, сертифікату з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку ІІІ до цього Протоколу.

Разом з цим, аналогічне положення закріплено ч.1 ст.15 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження від 14.04.2017 року, до якої Україна приєдналася 08.11.2017 року (Закон України «Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» від 08.11.2017 року № 2187-VIII), дата набрання чинності для України 01.02.2018 року (далі Регіональна конвенція).

Так, відповідно до вказаної статті Регіональної конвенції, товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а.

Враховуючи ст.1 Рішення №1/2018 Підкомітету Україна - ЄС з питань митного співробітництва від 21.11.2018 року про заміну Протоколу I «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, якою вирішено Протокол I «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію, замінити текстом, викладеним у Додатку до цього Рішення, а саме ст.1 закріплено, що з метою імплементації цієї Угоди застосовуються Доповнення I і відповідні положення Доповнення II до Регіональної конвенції.

Згідно із ч.1, 2, 6, 7 ст.36 МК України, країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України.

Статтею 43 МК передбачено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації (ч.2 ст.43 МК України).

Частиною 3 ст.43 МК України встановлено, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Частинами 8 та 9 ст.43 МК України передбачено, що у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або митним органом встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості. Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках експертизи відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.44 МК України, у разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

При цьому, відповідно до ч.1, 3 ст.16 Доповнення І до Регіональної конвенції, сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Договірної сторони-експортера, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також для виконання інших умов цієї Конвенції. Для цих цілей вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть доцільними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї Статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена графа, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню (ч.7 ст.16 Доповнення І до Регіональної конвенції).

Аналогічні положення закріплені ч. 1, 3 та 5 ст. 17 Протоколу І до Угоди про асоціацію.

Згідно з ч.1ст.28 Доповнення І до Регіональної конвенції, експортер, який подає заявку на отримання сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD, повинен зберігати документи, зазначені в статті 16(3), протягом щонайменше трьох років.

Згідно з ч.1 ст.29 Протоколу І до Угоди про асоціацію, експортер, який подає заяву на отримання сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен зберігати документи, зазначені в статті 17(3) цього Протоколу, протягом щонайменше трьох років.

Відповідно до ч.2 ст.31 Доповнення І до Регіональної конвенції, з метою належного застосування цієї Конвенції Договірні Сторони повинні допомагати один одному, через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD, декларацій про походження і декларацій про походження EUR-МЕD та правильності інформації, що міститься в цих документів.

Частинами 1-3, 5 ст.32 Доповнення І до Регіональної конвенції , подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції.

З метою реалізації положень п.1 цієї Статті митні органи Договірної сторони імпортера повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD та інвойс, якщо він була поданий, декларацію про походження або декларацію про походження EUR-МЕD, або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, за необхідності, причини запиту. Будь-які отримані документи и? інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути надіслані для обґрунтування запиту про здійснення перевірки.

Перевірка має бути здійснена митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь- яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних Сторін і відповідають іншим вимогам цієї Конвенції.

Вказані вище положення Доповнення І до Регіональної конвенції за своєю суттю збігаються з положеннями закріпленими в ч.2 ст.32, ч.1-3, 5 ст.33 Протоколу І до Угоди про асоціацію.

Згідно з ч.1 ст.45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Таким чином, сертифікат з перевезення товару EUR.1 та сертифікат про походження товару є підставою для застосування до товару тарифної преференції.

Відповідно до ч.2 ст.48 МК України, товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються митним органом у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.

У разі відмови у митному оформленні складається картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, форма та порядок заповнення якої визначено Порядком, затвердженим Міністерством фінансів України №631 від 30.05.2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав митному органу разом з декларацією документи, які посвідчують походження товару, зокрема, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1) №PL/MF/AP 0131869 від 23.07.2020 року, інвойс, пакувальний лист, сертифікат якості.

При цьому, суд враховує, що сертифікат якості товару №КО.824.144.2020 від 23.07.2020 року, наявний в матеріалах справи, виданий Інспекцією з якості сільськогосподарських та продовольчих продуктів Республіки Польща (а.с.36). Експортна митна декларація №20PL311010E0282655 від 23.07.2020 року та сертифікат EUR.1 №PL/MF/AP 0131869 від 23.07.2020 року оформлені польською митницею (а.с.60, 40), та у розділі 11 «Митний дозвіл» сертифікату проставлена печатка митного органу Республіки Польща, м. Белосток.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач відмовив у митному оформленні (випуску) товарів з причин неможливості завершення митного оформлення у зв`язку із призупиненням застосування преференцій до отримання результатів перевірки достовірності документів про преференційне походження товару у зв`язку із не підтвердженням походження товарів №1, 9 та 10 митними органами країн ЄС відповідно до норм ст.32 Доповнення І до Регіональної конвенції та відповідно, відсутністю підстав для застосування преференції « 410» до вищезазначених товарів, та видав позивачу Картку відмови №UA209170/2020/00812 від 27.07.2020 року.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що саме у зв`язку з тим, що компанією Brand Distribution Sp. z o.o., який є експортером товарів, на запит митних органів Республіки Польща не подано документів на підтвердження походження таких, що експортувалися раніше, митний орган може здійснювати подальші перевірки підтверджень походження у випадку, коли має обґрунтовані сумніви в статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції та відповідно до ч.4 ст.32 Регіональної конвенції вправі призупинити надання таким товарам преференційного режиму з подальшою перевіркою таких документів.

Так, дійсно відповідно до ч.4 ст.32 Доповнення І до Регіональної конвенції передбачає, що якщо митні органи Договірної сторони імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, імпортеру пропонується видача продукції із застосуванням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними.

Однак, на переконання суду, контролюючий орган повинен у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності поданих документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару чи статусу походження відповідних товарів, звертатися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, щодо кожного окремого випадку, із запитом про проведення перевірки поданих декларантом документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Водночас у матеріалах справи відсутні докази підтвердження сумнівів у достовірності поданих документів, статусі походження відповідних товарів, а контролюючим органом не здійснювалось жодних перевірочних дій, не надсилалось запитів про надання відповідних доказів чи інформації щодо сертифікату з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AP 0131869 від 23.07.2020 року, на підставі якого здійснювалось ввезення товару позивачем.

Так, згідно до положень ч.1 ст.45 МК України за наявності будь-яких сумнівів щодо країни походження товару, саме на відповідача покладається обов`язок звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів вжиття жодних заходів стосовно перевірки сертифікату з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AP 0131869 від 23.07.2020 року, не зважаючи на те, що згідно з листом ДФС від 03.03.2017 №5466/7/99-99-19-03-17 визнанню непридатними документів про походження товарів (сертифікат з перевезення товару форми EUR.1) передує здійснення верифікації (перевірка достовірності). А наданий до суду разом з відзивом скріншот таблиці в Microsoft Excel 5966420 не є таким доказом.

Після подання уповноваженою особою ТОВ «Таврія-В» митної декларації та всіх необхідних документів для здійснення митного оформлення товару, відповідач не звертався до компетентних органів країни, зазначеної як країна походження товару, а саме митних органів Республіки Польща, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей, а лише розглянув Реєстр товарів, походження яких не підтверджено митними органами зарубіжних країн, за результатами перевірок, проведених згідно з угодами про вільну торгівлю, укладеними Україною з державами-учасницями ЄС, ЄАВТ, Чорногорією, Північною Македонією, Канадою за 2016-2020 року.

Тобто фактично відповідач керувався результатами перевірок проведених раніше за іншими митними деклараціями та іншими сертифікатами з перевезення (походження) товару EUR.1. Однак, за приписами Угоди про асоціацію, сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 видається на кожну поставку, і товари, які в ньому зазначені, проходять перевірку щодо їх походження. Таким чином, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності, наданого декларантом документа про походження товару, митний орган, відповідно до ст.45 МК України, повинен провести перевірку.

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву, представник Галицької митниці Держмитслужби вказує, що у митниці зауважень до самого сертифікату EUR.1 №PL/MF/AP 0131869 від 23.07.2020 року немає, тобто з технічної точки зору такий заповнений вірно та відповідає вимогам для його оформлення, визначеними Регіональною конвенцією та Доповненням І до Регіональної конвенції.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що декларантом були надані всі необхідні документи на підтвердження преференційного походження товару, проте відповідач прийняв рішення про відмову в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA209170/2020/00812 від 27.07.2020 року, зазначивши підстави, які не свідчать про наявність об`єктивних сумнівів у преференційному походженні товару.

При цьому, крім сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR.1, преференційне походження товару підтверджується також багатьма іншими товаросупровідними документами, які були подані до митного органу разом із митною декларацією, зокрема сертифікатом якості товару №КО.824.144.2020 від 23.07.2020 року, виданим Інспекцією з якості сільськогосподарських та продовольчих продуктів Республіки Польща, а також експортною декларацією країни відправлення №20PL311010E0282655 від 23.07.2020 року, що також підтверджує відсутність обґрунтованих сумнівів митного органу у достовірності поданих документів, статусі походження відповідних товарів саме на момент їх митного оформлення.

На думку суду, відповідач не довів, що відмовляючи у застосуванні митних преференцій для позивача, діяв відповідно до закону, обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, пропорційно (зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія

За таких обставин, відповідачем необґрунтовано відмовлено позивачу у митному оформленні ввезеного на митну територію України товару за митною декларацією №UA209170/2020/052437 від 27.07.2020 року, а тому оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2020/00812 від 27.07.2020 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відповідач не довів суду правомірність винесення оскаржуваної картки відмови, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем до суду надано платіжне доручення №153 від 28.08.2020 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову на загальну суму 2102,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Таврія-В», суд вважає за необхідне стягнути на його користь суму сплаченого ним судового збору у розмірі 2102,00 грн. з Галицької митниці Держмитслужби.

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» до Галицької митниці Держмитслужби задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про відмову в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформленого карткою відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2020/00812 від 27.07.2020 року.

Стягнути з Галицької митниці Держмитслужби (79000, м. Львів, вул. Тадеуша Костюшка, буд.1, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» (65009, м. Одеса, вул. Гагарінське плато, 5/3, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 2102,00 грн. сплачені по платіжному дорученню №153 від 28.08.2020 року.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення в порядку та строки, встановлені ст.ст.295, 297 та з урахуванням п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.