Справа № 638/7938/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року

м. Київ

справа №638/7938/17

адміністративне провадження № К/9901/613/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2017р. (суддя - Грищенко І.О.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017р. (судді - Бондара В.О., Калиновського В.А., Зеленського В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова та Херсонського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити з 15 вересня 2016 року перерахунок раніше призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80 відсотків заробітку судді й призначити його в розмірі 90 відсотків заробітку судді (суддівської винагороди), працюючого на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, включивши до стажу роботи судді, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті з 01.09.1981р. по 01.07.1985р., що складає 1 рік 11 місяців та період роботи на посаді помічника, старшого помічника прокурора прокуратури Краснодонського району Луганської (Ворошиловградської) області з 20.03.1986р. по 05.10.1995р., що складає 09 років 06 місяців 16 днів, виплатити заборгованість по призначеному щомісячному довічному грошовому утриманню судді у відставці, що утворилася в наслідок незаконного зменшення розміру щомісячного грошового утримання, через неправильне встановлення та обчислення стажу роботи на посаді судді за період з 15 вересня 2016 року по день виконання рішення та стягнути понесені витрати по сплаті судового збору з Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 19.09.2016р. вона отримує довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% заробітної плати за стаж на посаді судді 20 років 11 місяців 05 днів. Вважає, що при призначенні та обчисленні розміру її довічного грошового утримання, відповідачем не враховано весь стаж роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного грошового утримання судді, а саме: половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті з 01. 09.1981р. по 01.07.1985р., що складає 1 рік 11 місяців та період роботи на посаді помічника, старшого помічника прокурора прокуратури Краснодонського району Луганської (Ворошиловградської) області з 20.03.1986р. по 05.10.1995р., що складає 09 років 06 місяців 16 днів.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2017р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017р., позов задоволено.

Визнано протиправними дії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, щодо встановлення щомісячного довічного утримання судді у відставці в розмірі 80%, без урахування роботи в органах прокуратури Краснодонського району Луганської (Ворошиловградської) області з 20.03.1986р. по 05.10.1995р., що складає 09 років 06 місяців 16 днів та половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті з 01.09.1981р. по 01.07. 1985р., що складає 1 рік 11 місяців. Зобов`язано здійснити з 15.09.2016р. перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80 відсотків заробітку судді та призначити його в розмірі 90 відсотків заробітку судді (суддівської винагороди), працюючого на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, включивши до стажу роботи судді, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті з 01.09.1981р. по 01.07.1985р., що складає 1 рік 11 місяців та роботу на посаді помічника, старшого помічника прокурора прокуратури Краснодонського району Луганської (Ворошиловградської) області з 20.03.1986р. по 05.10.1995р., що складає 09 років 06 місяців16 днів.

Зобов`язано виплатити заборгованість по призначеному щомісячному довічному грошовому утриманню судді у відставці, що утворилася в наслідок незаконного зменшення розміру щомісячного грошового утримання, через неправильне встановлення та обчислення стажу роботи на посаді судді, за період з 15.09.2016р. по день виконання рішення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

З ухваленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що стаж роботи позивача на посаді судді визначений відповідно до норм чинного законодавства, такий стаж не перевищує 20 років, а тому призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 80% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді відповідає нормам закону.

При цьому посилається на те, що на час звернення позивача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді та на даний час відсутні чинні норми законодавства, які би враховували до стажу судді інший стаж, ніж визначений статтею 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016р. №1402-VIII.

Відповідач також зазначив, що зарахування періоду роботи на посаді помічника, старшого помічника прокурора та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, є безпідставні, оскільки це не передбачено законодавством.

Скаржник з посиланням на пункт 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016р. №1402-VIIІ, який набрав чинності з 30.09.2016р., та за нормами якого призначено позивачу щомісячне довічне грошове утримання, зазначає, що при призначенні щомісячного грошового утримання стаж позивача має обчислюватися виключно за періоди роботи суддею.

Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, в ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 06.10.1995р. по 15.09.2016р. працювала суддею Краснодонського району Ворошиловградської області, суддею апеляційного суду Луганської області, суддею апеляційного суду Херсонської області.

Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016р. № 1515-VIII звільнена з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.

З 19.09.2016р. перебуває на обліку в Пенсійному фонді та отримує довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 % від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, з обчислення стажу на посаді судді 20 років 11 місяців 05 днів.

15.04.2017р. позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.09.2016р. в розмірі 90%, оскільки до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, не зараховано стаж роботи на посаді помічника, старшого помічника прокурора та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі.

Листом Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 27.04.2017р. №37/9-17 повідомлено позивача про відмову в проведені перерахунку пенсії (а.с.18-19), оскільки це не відповідає вимогам статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016р. №1402-VIII.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій, виходили з того, що на підставі законодавства, чинного на час призначення позивача на посаду судді, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, та стаж роботи на посаді помічника, старшого помічника прокурора, підлягають зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та в сукупності зі стажем роботи на посаді судді дає право на призначення позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки попередніх інстанцій не спростовують і є безпідставними з наступних підстав.

Так, відповідно до пункту 14 частини 1 статті 92 Конституції України, статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016р. №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно пункту 25 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

За правилами частини першої статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (в редакції чинній до 28.03.2015р.), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992р. №2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон №2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до роз`яснення поняття "прокурор", яке міститься в ст. 56 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII (в редакції, чинній на час роботи позивача в органах прокуратури) під поняттям "прокурор" слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.

Отже, час роботи на посаді помічника, старшого помічника прокурора прокуратури підлягає зарахуванню до стажу роботи судді.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Враховуючи викладене, правильними є висновки судів попередніх інстанцій, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів", було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, та час роботи на посаді прокурора.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016р. №4-рп/2016 визнано, неконституційним положення пункту 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. №213-VIII в частині скасування з 01.06.2015р. норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Оскільки стаж роботи позивача, який дає право на одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці становить більше 30 років, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що позивач має право на призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Питання застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах вже вирішувалось Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10.10.2019р. у справі №554/3414/17, 18.06.2020р. у справі №498/337/17, та інших і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від висловлених у ній висновків.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова залишити без задоволення, а постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2017р та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук