Справа № 420/6588/20
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6588/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними матеріалами, у порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління ДПС в Кіровоградській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправними дії, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління ДПС в Кіровоградській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про:

визнання протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо перенаправлення повідомлення регіонального сервісного центру МВС в Одеській області до Головного управління ДПС у Кіровоградській області;

визнання протиправними дії Головного управління ДПС в Кіровоградській області щодо формування податкових повідомлень-рішень на сплату транспортного податку та нарахування пені;

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0-1123 від 23.09.2019 року;

зобов`язання Головного управління ДПС в Кіровоградській області скасувати нараховану пеню за прострочення сплати транспортного податку за автомобіль Mercedes-Benz G500, державний номер НОМЕР_1 , 2018 року виготовлення, чорного кольору, кузов НОМЕР_2 .

Адміністративний позов мотивовано наступним.

ОСОБА_1 зазначила, що податкове повідомлення-рішення зі сплати транспортного податку Головним управлінням ДПС в Кіровоградській області було сформовано помилково або через службову недбалість, оскільки позивач зареєстрована і проживає у місті Одеса та з 2010 року адресу реєстрації не змінювала.

На думку позивача, у порушення п.п.267.6.1 п.267.6 статті 267 Податкового кодексу України, Головним управлінням ДПС в Кіровоградській області, а не Головним управлінням ДПС в Одеській області, було обчислено суму податку та направлено податкове повідомлення-рішення не на адресу реєстрації ОСОБА_1

ОСОБА_1 наголошувала, що розрахунок транспортного податку та винесення податкового повідомлення-рішення було здійснено не уповноваженим органом, рішення контролюючого органу було надіслано не на її адресу, що у свою чергу спричинило неправомірне нарахування пені, а відтак, вказані дії податкових органів слід визнати протиправними, а оскаржувані податкові зобов`язання та рішення - скасувати.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року, задоволенні клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про розгляд адміністративної справи №420/6588/20 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - відмовлено.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року, продовжено розгляд адміністративної справи №420/6588/20 за правилами загального позовного провадження.

19 листопада 2020 року, закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду суті.

У судове засідання особи, які беруть участь у розгляді справи - не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно повідомлялись.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

02 листопада 2020 року, через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду, від позивача, надійшло клопотання про продовження розгляду справи без участі позивача у порядку письмового провадження (вх.№45853/20).

Враховуючи положення ч.9 ст.205 КАС України та клопотання позивача, розгляд справи здійснено судом без участі сторін у порядку письмового провадження.

У встановлений судом строк, відповідачами надано відзиви на позовну заяву.

Відзив Головного управління ДПС в Одеській області (вх.№35401/20 від 07.09.2020р., ЕП/19772/20 від 03.11.2020р.) обґрунтований наступним.

Відповідно до п.п. 267.6.1 п.267.6 статті 267 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування транспортним податком фізичних осіб здійснюється органом державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку.

Згідно п.п. 267.7.1 п.267.7 статті 267 Податкового кодексу України, податок сплачується за місцем реєстрації об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положенням Бюджетного кодексу України.

Отже, податкове повідомлення-рішення по транспортному податку було направлено ГУ ДПС в Кіровоградській області на податкову адресу ОСОБА_1 відповідно до даних державного реєстру фізичних осіб - АДРЕСА_1 , а отримувачем платежу є Головне управління державної казначейської служби України у м. Одесі, згідно з місцем реєстрації об`єкту оподаткування.

Крім того, наголошувалося, що жодного повідомлення регіонального сервісного центру МВС в Одеській області Головним управлінням ДПС в Одеській області до Головного управління ДПС у Кіровоградській області не перенаправлялося (а.с.76-78, 175-176).

Відзив Головного управління ДПС в Кіровоградській області (вх.№36809/20 від 14.09.2020р.) обґрунтований наступним.

У порушення вимог статті 70 Податкового кодексу України ОСОБА_1 не звернулась до Головного управління ДПС Малиновського району м. Одеси та не повідомила про зміну місяця реєстрації, а тому, податкове повідомлення-рішення було правомірно направлено Головним управлінням ДПС в Кіровоградській області за адресою ОСОБА_1 відповідно до даних державного реєстру фізичних осіб та було повернуто органом поштового зв`язку з зазначенням причини - за закінченням терміну зберігання (а.с.91-92).

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області жодних пояснень по суті справи на адресу суду не надходило.

Станом на 14 грудня 2020 року, інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до даних паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 виданого 29.11.1997 року Кіровоградським РВ УМВС України в Кіровоградській області, з 28.04.2010 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.64-65).

Попередньою адресою реєстрації ОСОБА_1 , до 17.03.2010 року, була: АДРЕСА_1 (а.с.163 зворотній бік).

Будь-які інші відомості щодо реєстрації місця проживання позивача або зняття з реєстраційного обліку у паспорті ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до інформації наданої Територіальним сервісним центром 5142 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області Головного сервісного центру МВС, згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС України, за ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , значиться на обліку та зареєстрований з 22.06.2019 року транспортний засіб Mercedes-Benz G500, державний номер НОМЕР_1 , 2018 року виготовлення, чорного кольору, кузов НОМЕР_2 (а.с.38).

Згідно інтегрованої картки платника податку, сума нарахованого ОСОБА_1 транспортного податку за автомобіль Mercedes-Benz G500, державний номер НОМЕР_1 , 2018 року виготовлення, чорного кольору, кузов НОМЕР_2 складає 14583,33 гривень (а.с.81-83).

23.09.2019 року, Головним управлінням ДПС в Кіровоградській області винесено податкове повідомлення-рішення №0-1123, яким ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Транспортний податок з фізичних осіб» за податковий період 2019 року у розмірі 14583,33 гривень (а.с.49).

Податкове повідомлення-рішення №0-1123 від 23.09.2019 року, було надіслано Головним управлінням ДПС в Кіровоградській області на адресу: АДРЕСА_1 та повернулось на адресу контролюючого органу з відміткою поштового відділенні «за закінченням терміну зберігання» (а.с.48).

Вважаючи дії контролюючих органів щодо обрахунку та направлення податкового повідомлення-рішення, а у подальшому, нарахуванні пені - протиправними, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 року (далі - Податковий кодекс).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01.01.2015 року, запроваджено новий місцевий податок, а саме - податок на майно.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно з положеннями підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Абзацом 2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України встановлено, що така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального (підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України).

Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункт 267.4 статті 267 ПК України).

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (підпункт 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 ПК України).

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Згідно п.267.6.3 статті 267 ПК України, органи внутрішніх справ зобов`язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об`єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами.

З 1 квітня 2015 року органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов`язані щомісяця у десятиденний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем реєстрації об`єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2019 року визначена у розмірі 4173 гривень, відповідно, об`єктом оподаткування у 2019 році є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких станом на 01.01.2019 року становить понад 1523145 гривень (375х4173) та інформація про який розміщена на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Mercedes-Benz G500, державний номер НОМЕР_1 , 2018 року виготовлення, чорного кольору, кузов НОМЕР_2 , та є платником транспортного податку.

Суд зазначає, що сума визначеного контролюючим органом податкового зобов`язання зі сплати транспортного податку ОСОБА_1 не оскаржується. У тексті позовної заяви ОСОБА_1 вказувала, що не заперечує проти необхідності сплати транспортного податку до відповідного місцевого бюджету.

Однак, у даній адміністративній справі спірним питанням є чи прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головним управлінням ДПС в Кіровоградській області на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, зокрема, Податковим кодексом України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , з 28.04.2010 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.64-65).

Попередньою адресою реєстрації ОСОБА_1 , до 17.03.2010 року, була: АДРЕСА_1 (а.с.163 зворотній бік).

Крім того, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків було видано ОСОБА_1 ДПС у м. Кіровограді 22.05.2006 року, згідно з даними, заповненими нею в обліковій картці. Дата занесення до державного реєстру фізичних осіб - 13.11.1996 року (а.с.66).

Відповідно до підпункту 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Суд зазначає, що до 01.01.2011 року (до моменту реєстрації позивача у місті Одеса) був чинним Закон України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів» № 320/94-ВР від 22.12.1994 року.

Статтею 1 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів» № 320/94-ВР від 22.12.1994 року, було визначено, що державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів (далі - Державний реєстр) - це автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори, інші обов`язкові платежі до бюджетів та внески до державних цільових фондів у порядку і на умовах, що визначаються законодавчими актами України.

Статтею 5 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів» № 320/94-ВР від 22.12.1994 року, було встановлено, що до Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які: постійно проживають в Україні, мають об`єкти оподаткування, передбачені чинним законодавством, і зобов`язані сплачувати податки та інші обов`язкові платежі; не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до чинного законодавства зобов`язані сплачувати податки в Україні.

Під час реєстрації до облікової картки фізичної особи - платника податків та інших обов`язкових платежів вносяться такі дані: прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання; місце основної роботи; види сплачуваних податків та інших обов`язкових платежів.

Статтею 9 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів» №320/94-ВР від 22.12.1994 року, було встановлено обов`язок фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи, зокрема, подавати до державних податкових інспекцій по районах, районах у містах і містах без районного поділу відомості про зміну даних відповідно до частини третьої статті 5 цього Закону протягом місяця з дня виникнення таких змін.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів» №320/94-ВР від 22.12.1994 року, фізичні особи - платники податків та інших обов`язкових платежів, які не подають інформацію для занесення до Державного реєстру або подають її у перекрученому вигляді, притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством України.

Вищевказані норми законодавства знайшли своє відображення у статті 70 Податкового кодексу України, у зв`язку з втратою чинності Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів» № 320/94-ВР від 22.12.1994 року.

Так, відповідно до статті 70 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків.

До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є: громадянами України; іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають в Україні; іноземцями та особами без громадянства, які не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до законодавства зобов`язані сплачувати податки в Україні або є засновниками юридичних осіб, створених на території України.

Облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація: прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство; серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (у разі внесення інформації про особу до Єдиного державного демографічного реєстру).

До інформаційної бази Державного реєстру включаються такі дані про фізичних осіб: джерела отримання доходів; об`єкти оподаткування; сума нарахованих та/або отриманих доходів; сума нарахованих та/або сплачених податків; інформація про податкову знижку та податкові пільги платника податків; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі на підставі даних розпорядника такого реєстру, наданих у порядку інформаційної взаємодії відповідно до законодавства.

Фізична особа несе відповідальність згідно із законом за достовірність інформації, що подається для реєстрації у Державному реєстрі.

Фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Суд зазначає, що Державний реєстр фізичних осіб - платників податків було сформовано на основі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів. Обліковим карткам фізичних осіб, які на момент набрання чинності цим Кодексом зареєстровані у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, присвоюються номери, що відповідають ідентифікаційним номерам платників податків - фізичних осіб. Документи про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, видані контролюючими органами у порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Кодексом, вважаються дійсними для всіх випадків, передбачених для використання реєстраційних номерів облікових карток фізичних осіб, не підлягають обов`язковій заміні та є такими, що засвідчують реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

Суд зазначає, що відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи, що Податковий кодекс України, що містить обов`язок платника податку повідомити про зміну місця реєстрації (проживання) та податкової адреси набрав чинності 01.01.2011 року, а ОСОБА_1 , з 28.04.2010 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , суд дійшов висновку про відсутність обов`язку позивача у 2010 році повідомляти контролюючий орган про зміну місця реєстрації.

У свою чергу, пунктом 287.8.1 статті 287 Податкового кодексу України визначено, що транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Статтею 126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як зазначалося судом, на підтвердження направлення позивачу податкового повідомлення-рішення №0-1123 від 23.09.2019 року, Головним управлінням ДПС в Кіровоградській області було надано копію рекомендованого повідомлення №305, яке було надіслано на адресу: АДРЕСА_1 та повернулось на адресу контролюючого органу з відміткою поштового відділенні «за закінченням терміну зберігання» (а.с.17).

Головне управління ДПС в Кіровоградській області в обґрунтування дотримання процедури належного вручення позивачу податкового повідомлення-рішення вказує на те, що згідно інформації з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків місцем реєстрації ОСОБА_1 , є саме: АДРЕСА_3 .

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 45.1 статті 45 ПК України податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Як зазначено у постанові Верховного Суду по справі №826/14361/16 від 24 січня 2019 року, для встановлення факту направлення (вручення) фізичній особі податкового повідомлення-рішення поштою у встановленому законодавством порядку, дослідженню підлягають: відповідність адреси одержувача у поштовому відправленні місцю проживання або останньому відомому місцезнаходженню фізичної особи; повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, в якому зазначено дату вручення або причини невручення; відповідність дати відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення даті, зазначеній у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення тощо.

Як зазначалося судом, місцем реєстрації ОСОБА_1 з 28.04.2010 року, є адреса: АДРЕСА_2 (а.с.64-65).

Відповідачами суду не надано будь-яких доказів, на підставі яких відомостей або документів (витяг з реєстру, тощо) оскаржуване податкове повідомлення-рішення було надіслано на адресу: АДРЕСА_3 .

Отже, судом встановлено, що податкове повідомлення - рішення №0-1123 від 23.09.2019 року, направлене контролюючим органом за адресою, яка не відповідає фактичному місцю проживання чи реєстрації позивача, оскільки з 28.04.2010 року вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з пунктом 6 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1204 від 28 грудня 2015 року у разі, якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його надісланні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. У разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при надісланні податкового повідомлення-рішення помилок та надсилає його повторно не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідного повідомлення пошти (поштової служби).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що надсилаючи податкове повідомлення-рішення №0-1123 від 23.09.2019 року, податковим органом на поштовому конверті зазначено адресу, яка не відповідає зареєстрованій адресі позивача, що як наслідок, унеможливило його отримання позивачем, у зв`язку з чим дане податкове повідомлення-рішення згідно абзацу 4 частини 58.3 статті 58 ПК України вважається таким, що не вручене платнику податків.

Крім того, суд зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення рішення протиправно надіслане Головним управління ДПС в Кіровоградській області у порушення підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України.

Таким чином, з урахуванням обставин справи встановлених судом, суд зазначає про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0-1123 від 23.09.2019 року.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо перенаправлення повідомлення регіонального сервісного центру МВС в Одеській області до Головного управління ДПС у Кіровоградській області; визнання протиправними дії Головного управління ДПС в Кіровоградській області щодо нарахування пені та зобов`язання Головного управління ДПС в Кіровоградській області скасувати нараховану пеню за прострочення сплати транспортного податку, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Судом встановлено, що пеня за прострочення сплати транспортного податку ОСОБА_1 - не нараховувалась, що підтверджується даними інтегрованої картки платника податків позивача, наявною у матеріалах справи (а.с.177).

Крім того, позивачем до суду не надано доказів, що підтверджують факт перенаправлення Головним управлінням ДПС в Одеській області повідомлення регіонального сервісного центру МВС в Одеській області до Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вищевказаних позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року (справа «РуїзТоріха проти Іспанії») Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 2702,40 гривень.

Частиною 3 ст.139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , стягненню на користь позивача підлягає 1681,60 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська 5, ), Головного управління ДПС в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Глинки 2, ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області» (65023, м. Одеса, вул. Садова 1А, ) про визнання протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо перенаправлення повідомлення регіонального сервісного центру МВС в Одеській області до Головного управління ДПС у Кіровоградській області; визнання протиправними дії Головного управління ДПС в Кіровоградській області щодо формування податкових повідомлень-рішень на сплату транспортного податку та нарахування пені; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0-1123 від 23.09.2019 року; зобов`язання Головного управління ДПС в Кіровоградській області скасувати нараховану пеню за прострочення сплати транспортного податку за автомобіль Mercedes-Benz G500, державний номер НОМЕР_1 , 2018 року виготовлення, чорного кольору, кузов НОМЕР_2 - задовольнити частково.

Дії Головного управління ДПС в Кіровоградській області щодо надсилання податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0-1123 від 23.09.2019 року не за податковою адресою платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 - визнати протиправними.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Кіровоградській області форми «Ф» №0-1123 від 23.09.2019 року - визнати протиправним та скасувати.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Кіровоградській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) суму понесених судових витрат у розмірі 1681,60 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок) гривень.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Одеський окружний адміністративний суд.

Суддя Балан Я.В.

.