Справа № 362/1210/20
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 362/1210/20 Суддя (судді) першої інстанції: Лебідь-Гавенко Г.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Степанюка А.Г., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського УПП у Дніпропетровській області Бойка Костянтина В`ячеславовича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР України

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського УПП у Дніпропетровській області Бойка Костянтина В`ячеславовича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправними дій поліцейського УПП у Дніпропетровській області Бойко К.В. при винесенні постанови серії АР № 801839 від 14.02.2020 року та скасування вказаної постанови.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, працівник поліції притягнув його до відповідальності без всякої розумності проведення розгляду справи, дослідження доказів, тому постанова прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2020 р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі: постанову по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 801839 від 14 лютого 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, скасовано та провадження у справі закрито.

Приймаючі рішення, суд першої інстанції зробив висновок, що відповідачем не надано належних доказів про порушення позивачем правил дорожнього руху.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що постанову про адміністративне правопорушення прийнято правомірно та зауважують, що якщо відповідач не надав відеозапис самого факту правопорушення - це не означає, що особа яка вчинила проступок має уникнути адміністративної відповідальності, враховуючи принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слухання справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 14.02.2020 р. відповідачем було винесено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 керував транспортним засобам МАN - TGX 33540 з номерним знаком НОМЕР_1 та при перевезенні негабаритного вантажу порушив вимоги щодо правил перевезення великогабаритних, небезпечних та великовагових вантажів, тобто п.22. ПДР., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ч. 1 ст. 132-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - «Правила дорожнього руху»).

Пунктом 22 ПДР України, визначені правила перевезення вантажу.

З огляду на ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Судом апеляційної інстанції досліджені надані матеріали, зокрема, постанова АР № 801839 від 14.02.2020 року, з яких вбачається, що судом першої вірно встановлено, що жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України, зокрема те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобам МАN - TGX 33540 та при перевезенні негабаритного вантажу порушив вимоги щодо правил перевезення великогабаритних, небезпечних та великовагових вантажів, в них не міститься.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним та обґрунтованим і не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Отже, в даному випадку, посилання апелянта, що якщо відповідач не надав відеозапис самого факту правопорушення - це не означає, що особа яка вчинила проступок має уникнути адміністративної відповідальності, враховуючи принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок, не заслуговують на увагу, оскільки правопорушення мало бути підтверджено якщо не відеозаписом, то іншими належними та допустимими доказами.

Таких доказів відповідачем не було надано також й до апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

З огляду на вищевикладені положення та беручи до уваги ту обставину, що оскаржуваним рішенням відповідачем було визнано позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, та з огляду на приписи ч. 3 ст. 286 КАС України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що постанова про адміністративне правопорушення серії АР № 801839 від 14.02.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді 510 грн. штрафу є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідачем зазначене належними та допустимими доказами не спростовано.

Отже, доводи апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2020 р. - залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського УПП у Дніпропетровській області Бойка Костянтина В`ячеславовича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР України - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

А.Г. Степанюк