Справа № 320/3827/19
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3827/19 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючий суддя: Черпіцька Л.Т.
судді: Глущенко Я.Б.
Собків Я.М.
за участю секретаря: Зуєнка Д.П.

за участю сторін:

представника позивача - Овчаренко К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від "18" червня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу та податкового повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И Л А:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Київській області по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи - ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при реалізації нерухомого майна за період з 01.01.2012 по 31.12.2015;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Київській області № 2223 від 19.10.2018 «Про проведення перевірки платника податків - фізичної особи - ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при реалізації нерухомого майна за період з 01.01.2012 по 31.12.2015»;

- визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДФС у Київській області податкове повідомлення - рішення № від 03.01.2019 року;

- визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДФС у Київській області податкове повідомлення - рішення № від 03.01.2019 року;

- визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДФС у Київській області податкове повідомлення - рішення № від 03.01.2019 року;

- визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДФС у Київській області податкове повідомлення - рішення № від 03.01.2019 року;

- визнати протиправним та скасувати прийняту Головним управлінням ДФС у Київській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 03.01.2019 року;

- визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДФС у Київській області рішення № від 03.01.2019 року;

- визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДФС у Київській області рішення № від 03.01.2019 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Київській області по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи - ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при реалізації нерухомого майна за період з 01.01.2012 по 31.12.2015.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Київській області № 2223 від 19.10.2018 «Про проведення перевірки платника податків - фізичної особи - ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при реалізації нерухомого майна за період з 01.01.2012 по 31.12.2015».

Визнано протиправним та скасовано прийняте Головним управлінням ДФС у Київській області податкове повідомлення - рішення № від 03.01.2019 року.

Визнано протиправним та скасовано прийняте Головним управлінням ДФС у Київській області податкове повідомлення - рішення № від 03.01.2019 року.

Визнано протиправним та скасовано прийняте Головним управлінням ДФС у Київській області податкове повідомлення - рішення № від 03.01.2019 року.

Визнано протиправним та скасовано прийняте Головним управлінням ДФС у Київській області податкове повідомлення - рішення № від 03.01.2019 року.

Визнано протиправним та скасовано прийняту Головним управлінням ДФС у Київській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 03.01.2019 року

Визнано протиправним та скасовано прийняте Головним управлінням ДФС у Київській області рішення № від 03.01.2019 року.

Визнано протиправним та скасовано прийняте Головним управлінням ДФС у Київській області рішення № від 03.01.2019 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області судові витрати у розмірі 9065 (дев`ять тисяч шістдесят п`ять) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що систематичний продаж фізичними особами нерухомого майна, у т.ч. власного, з метою одержання прибутку є підприємницькою діяльністю, та підтверджує, що діяльність фізичної особи - платника податків з будівництва та реалізації об`єктів нерухомого майна у багатоповерхових житлових будинках спрямована на досягнення економічних і соціальних результатів та здійснюється з метою одержання прибутку, а тому є підприємництвом, а суб`єкт підприємництва - підприємцем. Вказав, що відповідачем було надіслано за податковою адресою платника податків ОСОБА_1 копію наказу №2223 від 19.10.2018р. про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмове повідомлення від 19.10.2018р. №831/10-36-13-03 рекомендованим листом з повідомленням про вручення ОСОБА_1 19.10.2018р. Крім того, зазначив, що суд першої інстанції помилково послався на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду від 17.04.2018 по справі №1-кс/760/5504/18, як на підставу для проведення перевірки ОСОБА_1 , оскільки наказ Головного управління ДФС у Київській області №2223 від 19.10.2018 не містить підстави пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України.

Крім того, в апеляційній скарзі скаржник просив замінити відповідача - ГУ ДФС у Київській області на правонаступника - ГУ ДПС у Київській області.

Відповідно до постанови КМУ № 537 від 19 червня 2019 року "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено, у тому числі, Головне управління ДПС у Київській області та реорганізовано Головне управління ДФС у Київській області шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Київській області.

Згідно зі ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи наявність підстав для заміни сторони у справі, суд апеляційної інстанції вважає за можливе замінити відповідача Головне управління ДФС у Київській області на правонаступника Головне управління ДПС у Київській області.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 виданим Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві 01.02.1998 (а.с.16).

Наказом Головного управління ДФС у Київській області №2223 від 19.10.2018 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 " призначено провести документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по 31.12.2015 з метою перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при отриманні доходу від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом та продажем об`єктів нерухомого майна (а.с.107).

Згідно повідомлення №831/10-36-13-03 від 19.10.2018 позивачу надіслано контролюючим органом повідомлення про проведення перевірки 30.10.2018 терміном 5 робочих днів (а.с.106).

Вказані документи були направлені засобами поштового зв`язку на податкову адресу позивача (а.с.108).

У період з 30.10.2018 по 05.11.2018 на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.2, п.78.1. ст.78, ст. 79 Податкового кодексу України та наказу №2223 від 19.10.2018 головним державним ревізором-інспектором відділу планування контрольно-перевірочної роботи та контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб і самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Київській області Шоботенком Ю.М. проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при отриманні доходу від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом та продажем нерухомого майна за період з 01.01.2012 по 31.12.2015.

За результатами проведеної перевірки складено акт №983/10-36-13-03/ НОМЕР_2 від 12.11.2018 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 » з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при отриманні доходу від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом та продажем нерухомого майна за період з 01.01.2012 по 31.12.2015 (далі - Акт перевірки), яким встановлено наступні порушення норм законодавства:

- Підпункту 49.18.5. п.49.18. ст.49, п. 177.5, п. 177.11 ст.177 Кодексу в частині ненадання декларацій про майновий стан і доходи за 2012-2015 роки.

- Пункту 44.1 ст.44, п. 177.10 ст.177 Кодексу в частині ненадання Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

- Пункту 177.1, п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України в частині занижень податку на доходи фізичних осіб за 2012-2015 роки, що підлягає сплаті до бюджету всього 1624344,09 грн., в т.ч. у 2012р. - 818158,68 грн., у 2013р. - 400095,29 грн., у 2014 - 95520,12 грн. та у 2015р. - 310570,00 грн., чим порушено п. 177.1, п.177.2 ст.177 Кодексу.

- Пункту 4 частини другої статті 6 Закону України від 8 липня 2010 року №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями в частині не подання звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого внеску за 2012 по 2015рр.

- Абзацу 3 ч.8 ст.9 Закону України від 8 липня 2010 №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями в частині не нарахування, не обчислення та не сплати єдиного внеску всього на загальну суму 334762, 26 грн., у т.ч. 77731, 10 грн. за 2012 , 81612, 63 грн. за 2013 рік, 882594, 93 грн. за 2014 рік та 87163, 60 грн. за 2015.

- Пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, в частині заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає декларуванню та сплаті до бюджету у сумі 33294, 30 грн. у т.ч. за 2015 - 33294, 30 грн. (а.с.70-104).

На підставі вищезазначених висновків акту перевірки відповідачем винесено наступні рішення:

- податкове повідомлення - рішення № від 03.01.2019 року;

- податкове повідомлення - рішення № від 03.01.2019 року;

- повідомлення - рішення № від 03.01.2019 року;

- податкове повідомлення - рішення № від 03.01.2019 року;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 03.01.2019 року;

- рішення № від 03.01.2019 року;

- рішення № від 03.01.2019 року.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, вважаючи їх протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного суд завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п.п.20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Так, відповідно до ст. 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Пункт 78.1 статті 78 ПК України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової перевірки.

Зокрема, відповідно до п.п. 78.1.2, п.п. 78.1.13 п. 78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом;

- у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки;

Згідно з п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

У відповідності до п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Досліджуючи діяльність позивача як фізичної особи та приймаючи доводи контролюючого відносно того, що така діяльність є підприємницькою та передбачає на меті отримання доходу саме підприємцем, а не фізичною особою, суд зазначає.

Відповідно до приписів ст. 42 Конституції України, кожний громадянин має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Це право закріплено також у статті 50 Цивільного кодексу України. При цьому, визначено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації у порядку, встановлену законом.

Юридичний статус «фізична особа-підприємець» сам по собі ніяким чином не обмежує будь-яких прав фізичної особи, які випливають з її цивільної право - та дієздатності.

Тобто, фізична особа перебуваючи у статусі суб`єкта підприємницької діяльності може здійснювати договірні відносини від свого імені, як фізична особа, разом з тим, слід враховувати наступне.

Цивільний кодекс України (стаття 50) передбачає право фізичної особи на здійснення нею підприємницької діяльності, не забороненої законом. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб-підприємців є відкритою.

Стаття 51 Цивільного кодексу України передбачає, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Отже, при здійсненні фізичною особою підприємницької діяльності необхідно чітко розмежувати, в яких відносинах фізична особа виступає як підприємець, а в яких - як фізична особа.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з частиною другою ст. 3 Господарського кодексу України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

За своєю правовою природою підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Відтак, підприємницькою діяльністю можна вважати сукупність постійно або систематично здійснюваних дій щодо виробництва матеріальних і нематеріальних благ, реалізації товарів, виконання робіт або надання послуг з метою отримання прибутку.

Аналізуючи ознаки притаманні підприємницькій діяльності, можна зробити висновок про те, що остання передбачає систематичне прийняття особою самостійних рішень щодо здійснення операцій, спрямованих на отримання прибутку, що супроводжується прийняттям взятих на себе ризиків, що пов`язані з такою діяльністю.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного України «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» від 25.04.2003 № 3 під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом було отримано інформацію від Слідчого управління фінансових розслідувань ГУДФС у Київській області, відповідно до якої було встановлено, що з метою будівництва та подальшого продажу об`єктів нерухомого майна фізичною особою-платників податків ОСОБА_1 , спільно з фізичною особою-платником податків ОСОБА_3 придбавалась земельні ділянки у фізичних осіб в м.Буча, м.Ірпінь та с.Горенка Київської області з цільовим призначенням таких земельних ділянок: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до договорів купівлі-продажу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в періоді з 01.01.2012 по 31.12.2015 здійснювали безпосередньо або через довірених осіб продаж об`єктів нерухомого майна (квартири) фізичним особам та отримали дохід в сумі 20 439826,98грн.

Відповідно до приписів п.167.1 ст. 167 ПК України, ставка податку становить 18% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договарами.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства слідує, що недотримання платником податків вимог чинного законодавства, зокрема, неправильне визначення ставки податку внаслідок того, що позивач не мав статусу фізичної особи-підприємця, не може бути законною підставою для звільнення останнього від обов`язку подання податкової декларації.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що комплекс послідовних цілеспрямованих дій позивача з продажу нерухомого майна є систематичною діяльністю, метою якої є саме отримання прибутку, оскільки зазначені дії з продажу не можна кваліфікувати як такі, що мали на меті задоволення власних (особистих) потреб фізичної особи ОСОБА_1 , а отже вказане є свідченням того, що відповідна діяльність для цілей оподаткування має кваліфікуватися як підприємницька.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції стосовно того, що ОСОБА_1 не було надіслано копію наказу про проведення перевірки, оскільки конверт, яким було направлено оскаржуваний наказ та повідомлення про проведення перевірки містить відмітку про повернення з причини «за закінченням терміну зберігання».

Так, відповідно до приписів п.79.2 ст.79 ПК України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Згідно п.42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином вручені, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків.

Отже, відповідачем було дотримано вищезазначені вимоги податкового законодавства та надіслано за податковою адресою платника податків ОСОБА_1 копію наказу №2223 від 19.10.2018р. про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмове повідомлення від 19.10.2018р. №831/10-36-13-03 рекомендованим листом з повідомленням про вручення ОСОБА_1 19.10.2018р.

Крім того, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо встановленої підстави для винесення наказу Головного управління ДФС у Київській області №2223 від 19.10.2018р., зазначаючи, що спірний наказ винесений на підставі пп.78.1.11 п.78.1 ст. 78 ПК України.

Так, порядок проведення контролюючими органами документальних позапланових перевірок та підстави для їх призначення врегульовано статтею 78 ПК України.

Як вбачається з наказу Головного управління ДФС у Київській області №2223 від 19.10.2018р. про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , підстави для проведення перевірки: 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.2 п.78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України.

Тобто, пп.78.1.2. п.78.1 ст.78 ПК України передбачає, що перевірка провадиться, якщо платником податків не подано у встановлений строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом.

Крім того, посилання позивача на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду від 17.04.2018 по справі №1-кс/760/5504/18, як на підставу для проведення перевірки ОСОБА_1 є помилковим, оскільки наказ Головного управління ДФС у Київській області №2223 від 19.10.2018р. не містить підстави пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вищезазначена ухвала разом з матеріалами кримінального провадження №0000006 від 28.02.2017 були отримані від Слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Київській області, однак документи використані з вищевказаного кримінального провадження в тому числі ухвала від 17.04.2018 по справі №1-кс/760/5504/18 слугували як додаткові докази і використовувались лише для встановлення окремих обставин щодо діяльності ОСОБА_1 та не були в свою чергу підставою для проведення перевірки.

Щодо посилань позивача у позовній заяві, на порушення строків давності для проведення податкової перевірки, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки згідно п.102.2 ст. 102 ПК України, грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому п.102.1 ст.102 ПК України, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання не було подано.

Отже, оскільки податкові декларації фізичною особою платником податків ОСОБА_1 за період господарської діяльності (виникнення податкового зобов`язання) 2012-2015рр. не подавались, то посилання позивача на строк 1095 днів є неправомірним, оскільки суперечить п.102.2 ст.102 ПК України.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що систематичний продаж фізичними особами нерухомого майна, у тому числі власного, з метою одержання прибутку є підприємницькою діяльністю, та підтверджує, що діяльність фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з будівництва та реалізації квартир у багатоповерхових житлових будинках спрямована на досягнення економічних і соціальних результатів та здійснюється з метою одержання прибутку. Тобто, з матеріалів справи вбачається здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності без державної реєстрації з 2012 року.

Колегія суддів вважає, що діяльність ОСОБА_1 у вигляді систематичного продажу нерухомого майна, у тому числі власного, з метою одержання прибутку є підприємницькою діяльністю, що є підставою та вимагає від платника податків подавати у встановлений законом строк податкові декларації та податкову звітність відповідно до вимог ПК України.

Враховуючи, що суд першої інстанції невірно встановив дійсні обставини справи, дав їм невірну оцінку та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, а у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення у відповідній частині з підстав неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеності обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.241,242,310,317,321,322,325,329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року скасувати.

У адміністративному позові ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу та податкового повідомлення-рішення- відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 14 грудня 2020 року.

Головуючий суддя: Л.Т. Черпіцька
судді: Я.Б. Глущенко
Я.М. Собків