Справа № 140/3558/19
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року ЛуцькСправа № 140/3558/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

за участю секретаря судового засідання Столярчук А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Сорокопуда М.О.,

представника відповідача Ярошика Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДПС у Волинській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, про що складено акт від 30.09.2019 № 1956/03-20-33-02/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено такі порушення:

підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, пунктів 164.1, 164.3, підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України), внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) на загальну суму 1995721,56 грн., в т. ч.: за 2016 рік на суму 139860,00 грн., за 2017 рік - 1233954,00 грн., за 2018 рік - 621907,56 грн.;

підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163.1, пункту 164.1 статті 164, підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, внаслідок чого занижено військовий збір на загальну суму 166310,13 грн., в т. ч.: за 2016 рік на суму 11655,00 грн., за 2017 рік - 102829,50 грн., за 2018 рік - 51825,63 грн.;

статті 49, пункту 176.1 статті 176, пункту 179.2 статті 179 ПК України, а саме неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2016, 2017 та 2018 р.р.

06.11.2019 ГУ ДПС у Волинській області, на підставі акту перевірки від 30.09.2019 № 1956/03-20-33-02/ НОМЕР_1 , прийняло такі податкові повідомлення-рішення:

№ , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з ПДФО на 2494651,95 грн., в т. ч. за податковим зобов`язанням - на 1995721,56 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - на 498930,29 грн.;

№ , яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 510,00 грн.;

№ , відповідно до якого ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 207887,67 грн., в т. ч. за податковим зобов`язанням - на 166310,13 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - на 41577,54 грн.

Позивач не погоджується із висновками акту перевірки та вказаними податковими повідомленнями-рішеннями з тих підстав, у вказаному акті відсутні жодні посилання на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані із обчисленням та сплатою податків, а посадові особи контролюючого органу неправомірно використали матеріали досудового розслідування.

Позивач просить визнати просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 06.11.2019 № , № , № .

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження (т. 1, а. с. 1).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 24.12.2019 (т. 1, а. с. 28-29) представник відповідача Ярошик Т.В. позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні з мотивів, викладених в акті перевірки, та правомірно прийнятих на його підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

13.01.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив, у яких додатково вказує на те, що отримував вклади фізичних осіб у банківських установах, діючи на підставі довіреності, складеної та посвідченої у встановленому законом порядку, а контролюючий орган безпідставно вважає, що отримавши вклад, позивач отримав дохід, який повинен був задекларувати та сплатити податки (т. 1, а. с. 80-83).

20.01.2020 до суду надійшли заперечення, у яких представник відповідача з доводами відповіді не погодився з мотивів, викладених у відзиві (т. 1, а. с. 94-95).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті (т. 1, а. с. 249), а в подальшому у судових засіданнях були оголошені перерви у зв`язку із витребуванням додаткових доказів за клопотанням учасників справи та з ініціативи суду, та розгляд справи було відкладено (у тому числі, у зв`язку із запровадженням на усій території України карантину).

В судових засіданнях, які відбулися у даній справі, позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Сорокопуд М.О. позов підтримали з підстав, викладених у заявах по суті справи, та просять його задовольнити.

Представник відповідача Ярошик Т.В. у тих же судових засіданнях позов не визнав з підстав, викладених у заявах по суті справи, та просить відмовити у його задоволенні.

Заслухавши вступне слово учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 11.09.2019 № 181 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 » (т. 1, а. с. 222), повідомлення від 11.09.2019 № 16 про проведення позапланової невиїзної перевірки (т. 1, а. с. 223-225), ГУ ДПС у Волинській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, про що складено акт від 30.09.2019 № 1956/03-20-33-02/ НОМЕР_1 (т. 1, а. с. 11-14).

З акту перевірки вбачається, що згідно відомостей АТ «УкрСиббанк», ПАТ АБ «Укргазбанк», АТ «Альфа-Банк» позивач ОСОБА_1 за довіреностями суб`єктів господарської діяльності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 здійснював операції з поповнення картки та видачі коштів з рахунків за вкладами вищезазначених фізичних осіб. Фізичною особою ОСОБА_1 податкові декларації про майновий стан та доходи за 2016-2018 р.р. не подані, отримані суми коштів не задекларовані та відповідно ПДФО з сум отриманого доходу не сплачено. Згідно із протоколами допитів свідків вказаних вище осіб від 16.03.2019, фінансово-господарської діяльності вони не здійснювали, за грошову винагороду надали власні паспорти громадян України та ідентифікаційні номери для реєстрації фізичних осіб-підприємців. Участі у реєстрації суб`єктами господарської діяльності не брали, фінансово-господарських операцій не здійснювали та будь-яких документів, що стосуються підприємницької діяльності, не підписували. Під час проведення документальних позапланових виїзних перевірок зазначених осіб встановлено невключення до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку операцій з поповнення картки ОСОБА_1 та видачу коштів з рахунків за вкладами фізичних осіб через довіреність особи ОСОБА_1 на загальну суму 11087342,00 грн. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 отримано дохід, який не задекларовано, та занижено ПДФО на загальну суму 1995721,56 грн.

Перевіркою встановлено такі порушення:

підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, пунктів 164.1, 164.3, підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ПК України, внаслідок чого занижено ПДФО на загальну суму 1995721,56 грн., в т. ч.: за 2016 рік на суму 139860,00 грн., за 2017 рік - 1233954,00 грн., за 2018 рік - 621907,56 грн.;

підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163.1, пункту 164.1 статті 164, підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, внаслідок чого занижено військовий збір на загальну суму 166310,13 грн., в т. ч.: за 2016 рік на суму 11655,00 грн., за 2017 рік - 102829,50 грн., за 2018 рік - 51825,63 грн.;

статті 49, пункту 176.1 статті 176, пункту 179.2 статті 179 ПК України, а саме неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2016, 2017 та 2018 р.р.

Листом від 01.11.2019 ГУ ДПС у Волинській області повідомило позивача про відсутність підстав для задоволення вимог, викладених в запереченні на вказаний акт перевірки (т. 1, а. с. 16).

06.11.2019 ГУ ДПС у Волинській області, на підставі акту перевірки від 30.09.2019 № 1956/03-20-33-02/ НОМЕР_1 , прийняло такі податкові повідомлення-рішення:

№ , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з ПДФО на 2494651,95 грн., в т. ч. за податковим зобов`язанням - на 1995721,56 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - на 498930,29 грн. (т. 1, а. с. 17);

№ , яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 510,00 грн. (т. 1, а. с. 18);

№ , відповідно до якого ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 207887,67 грн., в т. ч. за податковим зобов`язанням - на 166310,13 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - на 41577,54 грн (т. 1, а. с. 19).

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів правомірності оскаржуваних в даній адміністративній справі податкових повідомлень-рішень, з огляду на таке.

Підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України передбачено, що платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно із підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За правилами пункту 164.3 статті 164 ПК України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Підпунктом «в» пункту 176.1 статті 176 ПК України передбачено, що платники податку зобов`язані: подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Згідно із пунктами 179.1, 179.7 статті 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до підпунктів 1.1-1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що контролюючий орган дійшов висновків про те, що позивач ОСОБА_1 , який за довіреностями суб`єктів господарської діяльності здійснював операції з поповнення картки та видачі коштів з рахунків за вкладами, отримані суми коштів як дохід не задекларував та відповідно ПДФО та військовий збір з сум отриманого доходу не сплатив. При цьому, такі висновки зроблені на підставі актів документальних позапланових виїзних перевірок від 21.08.2019 суб`єктів господарської діяльності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (т. 1, а. с. 30-58), від 06.09.2019 суб`єктів господарської діяльності ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (т. 1, а. с. 58-74), відомостей АТ «УкрСиббанк», ПАТ АБ «Укргазбанк», АТ «Альфа-Банк» (т. 2, а. с. 141-149) та протоколів допиту як свідків вказаних осіб, допитаних у кримінальному провадженні № 0000007 від 12.02.2019 (т. 1, а. с. 103-104, 111-112, 121-122, 132-133, 146-149, 156-157, 162-163, 172-173, 187-188, 197-198, 210-211). Відповідно до постанов про розголошення даних досудового розслідування старшого слідчого з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_13 від 05.08.2019, від 17.01.2020 надано працівникам управління податків і зборів фізичних осіб ГУ ДФС у Волинській області та управління правового забезпечення ГУ ДПС у Волинській області дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування кримінального провадження № 0000007 від 12.02.2019 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 212, частиною першою статті 358 та частиною четвертою статті 358 Кримінального кодексу України (далі - КК України), а саме відомостей з протоколів допитів вказаних вище осіб та відомостей вилучених в ході слідства документів про використання банківських рахунків таких осіб (т. 1, а. с. 242-243, 245-246).

На думку суду, відповідач не довів факт отримання позивачем доходу, який підлягає оподаткуванню ПДФО та військовим збором, за операціями з вкладами вказаних вище осіб, виходячи з такого.

Так, позивач ОСОБА_1 у своїх поясненнях та показаннях як свідка (т. 3, а. с. 4), наданих під час судового розгляду справи, вказав, що дійсно за довіреностями фізичних осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 здійснював, за їх дорученням та в їх інтересах, операції із внесення та зняття коштів з депозитних рахунків, відкритих на вказаних осіб, та жодних доходів від вказаних дій не отримав. Кошти були повернуті вказаним особам, які до позивача претензій майнового характеру не мають.

В матеріалах справи наявні нотаріально посвідчені довіреності, видані вказаними особами на здійснення позивачем представництва їх інтересів у всіх без винятку установах, на підприємствах, в організаціях незалежно від їх форми власності, в т. ч. в банківських установах, з правом відкривати рахунки в іноземній та національній валюті у відомій представнику банківській установі, розпоряджатися рахунками з використанням електронних платіжних засобів (т. 1, а. с. 84-92).

Крім того, суду надані також довіреності, видані ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , відповідно до яких позивача ОСОБА_1 уповноважено розпоряджатися депозитним рахунком у АТ «Альфа-Банк», та надано право, зокрема, розпоряджатися грошовими коштами, що знаходитимуться на рахунку, без будь-яких обмежень, вносити грошові кошти на рахунок, отримувати проценти, що нараховані на суму грошових коштів, розміщених на рахунку, закривати рахунок (т. 1, а. с. 113, 134, 150, 158, 164, 174, 189, 199, 212).

Суд звертає увагу, що за наявними у справі документами операції з поповнення та зняття коштів здійснювалися на депозитних рахунках фізичних осіб. Крім того, такі операції позивач ОСОБА_1 здійснював на підставі довіреностей, як вказано у них - за дорученням та в інтересах зазначених осіб.

Згідно із підпунктом 165.1.29 пункту 165.1 статті 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються доходи, зокрема, основна сума депозиту (вкладу), внесеного платником податку до банку чи небанківської фінансової установи, яка повертається йому.

Суд наголошує, що контролюючий орган під час перевірки не надав належної оцінки тій обставині, що операції із зняття коштів здійснювалися саме на депозитних рахунках, які відкриті на ім`я саме фізичних осіб, що унеможливлює нарахування ПДФО на основну суму депозиту, яка повертається особі.

Стосовно доводів контролюючого органу про те, що позивач отримав дохід у вигляді коштів, знятих з рахунків за вкладами інших осіб, оскільки такі кошти фізичним особам не були повернуті, то суд виходить з того, що відносно позивача ОСОБА_1 відсутні будь-які обвинувальні вироки суду про притягнення його до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення проти власності, щодо нього не ініційовані судові провадження у порядку кримінального чи цивільного судочинства про стягнення коштів, отриманих з рахунків за вкладами інших осіб.

Листом від 25.05.2020 № 429/10/03-97-04-02-10 ГУ ДФС у Волинській області повідомило, що у кримінальному провадженні № 0000007 від 12.02.2019 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 212, частиною першою статті 358 та частиною четвертою статті 358 КК України, позивачу ОСОБА_1 про підозру не повідомлялося (т. 2, а. с. 173).

Суд відхиляє покликання контролюючого органу на протоколи допиту як свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , допитаних у кримінальному провадженні № 0000007 від 12.02.2019 (т. 1, а. с. 103-104, 111-112, 121-122, 132-133, 146-149, 156-157, 162-163, 172-173, 187-188, 197-198, 210-211), оскільки показання свідків, відображені у цих протоколах, стосуються обставин їх реєстрації як суб`єктів господарювання та здійснення такої діяльності з іншими юридичними особами (зокрема, ТзОВ «Волиньліспром»), а запитань щодо обставин оформлення на ОСОБА_1 довіреностей на розпорядження коштами на депозитному рахунку в банку, зняття та отримання коштів з рахунків вказаним свідкам не ставилися. Тобто, з вказаних протоколів допиту свідків неможливо дійти категоричного висновку про те, що зазначені особи не отримували від ОСОБА_1 коштів з депозитного рахунку, відкритого на їх ім`я. Крім того, суд враховує, що протоколи допиту вказаних свідків не були також взяті до уваги і при розгляді справи № 140/2715/18 за позовом ТзОВ «Волиньліспром» до ГУ ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, у якій рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.03.2020, позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 03.12.2018 № (т. 2, а. с. 232-247).

Суд також наголошує, що зазначені протоколи свідків, допитаних у кримінальному провадженні № 0000007 від 12.02.2019, не є доказами у цій справі в розумінні статей 91, 212, позаяк свідки підлягають допиту судом, який розглядає справу.

При цьому, суд здійснив виклик вказаних осіб для допиту їх як свідків шляхом направлення повісток до суду (т. 2, а. с. 183-213), оголосив у судовому засіданні 23.09.2020 перерву та 05.10.2020 відклав розгляд справи (т. 3, а. с. 7) для надання можливості представнику відповідача забезпечити явку свідків в судове засідання. Проте, представник відповідача забезпечив у судове засідання явку лише трьох свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (свідок ОСОБА_16 помер, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (т. 3, а. с. 10).

Допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (т. 3, а. с. 1-3) показали, що за пропозицією ОСОБА_1 зареєструвалися підприємцями, видали позивачу нотаріально посвідчену довіреність на здійснення їх інтересів, та фактично господарською діяльністю не займалися. Стосовно відкритих на їх ім`я рахунків в банку повідомили, що оформляли довіреності на ОСОБА_1 щодо розпорядженням коштами на рахунку, коштів від нього не отримували та жодних майнових претензій до нього не мають.

Проте, показання вказаних свідків не можуть бути взяті до уваги в обґрунтування правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, позаяк свідки підтвердили факт оформлення довіреностей на представництво їх інтересів ОСОБА_1 , в т. ч. у банку з правом розпорядження коштами на депозитному рахунку, відкритому на їх ім`я, а кошти позивачем були зняті саме з депозитних рахунків та на підставі довіреностей, відповідно до яких ОСОБА_1 діяв за дорученням та в інтересах ОСОБА_15 (попередні прізвища ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ), ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які офіційно не зверталися до правоохоронних чи судових органів щодо неповернення їм коштів. Крім того, належних доказів можливого здійснення позивачем фіктивної підприємницької діяльності від імені вказаних осіб суду також не надано.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 надав суду нотаріально посвідчені заяви від 25.11.2020, у яких ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 вказали, що грошові кошти, зняті ОСОБА_1 з їх депозитного рахунку в АТ «Альфа-Банк», їм повернуто позивачем в повному обсязі, матеріальні претензії відсутні (т. 3, а. с. 24-27). Крім того, ОСОБА_2 у нотаріально посвідченій заяві від 26.06.2020 також вказав про відсутність матеріальних претензій до ОСОБА_1 (т. 2, а. с. 222).

Суд також не бере до уваги акти документальних позапланових виїзних перевірок від 21.08.2019 суб`єктів господарської діяльності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (т. 1, а. с. 30-58), від 06.09.2019 суб`єктів господарської діяльності ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (т. 1, а. с. 58-74), оскільки у вказаних актах зроблені висновки щодо господарських відносин між зазначеними фізичними особами-підприємцями та іншими юридичними особами (зокрема, ТзОВ «Волиньліспром», ТзОВ «ТАЛАН КОМПАНІ», ТзОВ «Грейт Вуд», ПП «Сєка») та взаємовідносини із ОСОБА_1 в межах цих перевірок не досліджувалися.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач належними та допустимими доказами не довів факт отримання у 2016-2018 р.р. позивачем доходу в загальній сумі 11087342,00 грн., який підлягає оподаткуванню ПДФО та військовим збором, за операціями з вкладами вказаних вище осіб, та доводи контролюючого органу про порушення позивачем податкового законодавства у вигляді заниження ПДФО та військового збору, неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2016, 2017, 2018 р.р. не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

З наведених вище підстав, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позов підлягає до задоволення повністю шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Волинській області від 06.11.2019 № , № , № .

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 9605,00 грн., сплачений квитанцією від 25.11.2019 № 0.0. (т. 1, а. с. 2, 21).

За правилами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частин п`ятої - сьомої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору про надання правової допомоги від 12.11.2019 з додатковим договором (т. 2, а. с. 158-160), квитанціями до прибуткового касового ордеру від 12.11.2019 на суму 10000,00 грн. (т. 2, а. с. 165), від 12.03.2020 на суму 11600,00 грн. (т. 2, а. с. 164), від 29.04.2020 на суму 1200,00 грн. (т. 2, а. с. 163), від 20.05.2020 на суму 1200,00 грн. (т. 1, а. с. 167), від 03.06.2020 на суму 1200,00 грн. (т. 2, а. с. 180), від 27.08.2020 на суму 1800,00 грн. (т. 2, а. с. 225), від 09.09.2020 на суму 1200,00 грн. (т. 2, а. с. 229), від 23.09.2020 на суму 1200,00 грн. (т. 2, а. с. 254), позивач сплатив адвокату Сорокопуду М.О., який здійснює професійну діяльність відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 19 від 29.06.1993 (т. 2, а. с. 227), кошти на правничу допомогу в сумі загальній сумі 29400,00 грн. Крім того, суду також надані акти прийому наданих послуг від 29.04.2020 на суму 22800,00 грн. (т. 2, а. с. 161), від 20.05.2020 на суму 1200,00 грн. (т. 2, а. с. 166), від 03.06.2020 на суму 1200,00 грн. (т. 2, а. с. 179), від 27.08.2020 на суму 1800,00 грн. (т. 2, а. с. 224), від 09.09.2020 на суму 1200,00 грн. (т. 2, а. с. 228), від 23.09.2020 на суму 1200,00 грн. (т. 2, а. с. 255).

При цьому, представник відповідача Ярошик Т.В. подав письмові заперечення (т. 2, а. с. 168-169), у яких заперечив щодо співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Разом з тим, суд враховує, що викладені у пунктах 1, 2 акту прийому-передачі послуг від 29.04.2020 (т. 1, а. с. 161) види послуг у вигляді аналізу законодавства, консультації щодо характеру спірних правовідносин на суму 3600,00 грн., вжиття заходів досудового врегулювання спору на суму 2400,00 грн. не пов`язані із розглядом справи та не підлягають відшкодуванню. Крім того, відшкодуванню також не підлягає вид послуг у вигляді участі в судовому засіданні 29.04.2020 на суму 1200,00 грн., про що вказано у пункті 4 акту прийому-передачі послуг від 29.04.2020 (т. 1, а. с. 161), оскільки відповідно до ухвали суду від 29.04.2020, постановленої в порядку письмового провадження, судове засідання не проводилося, розгляд справи було відкладено (т. 2, а. с. 154).

На думку суду, враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами загального позовного провадження), кількість судових засідань, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг та їх обсяг, а також неточності, викладені у вказаних вище актах прийому-передачі послуг щодо тривалості судових засідань, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 16000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в загальному розмірі 25605,00 грн., з них: судовий збір в сумі 9605,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16000,00 грн.

Керуючись статтями 243 - 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 06 листопада 2019 року № , № , № .

Стягнути з Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, м. Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код 43143484) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 25605 гривень 00 копійок (двадцять п`ять тисяч шістсот п`ять гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх

Повний текст рішення складений 07 грудня 2020 року