Справа № 2240/2247/18
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2247/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

10 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Боровицького О. А. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою в порядку ст.383 КАС України про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.08.2018 по справі 2240/2247/19.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено .

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.08.2018 по справі 2240/2247/18.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у двомісячний строк з дня набрання цією ухвалою законної сили, надати відповідь про вжиті заходи щодо усунення встановлених порушень, а саме надати докази щодо відновлення ОСОБА_1 індексації пенсії з врахуванням раніше визначеного базового місяця вересень 2009 для проведення індексації наростаючим підсумком відповідно до пп.1-1 п.1 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, проведене у повній відповідності до судового рішення.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління ПФУ в Хмельницькій області подало апеляційні скаргу. Вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для вирішення даного питання.

В обґрунтування апеляційної скарги пенсійний орган покликається на те, що рішення суду у справі № 2240/2247/18 виконано в повному обсязі, виплата індексації за період з 01.08.2011 по 30.11.2012 та з 01.05.2014 по 30.09.2017 в сумі 5663,24 проведена ГУПФУ у встановленому законом порядку у липні 2020 року зарахуванням на картковий рахунок позивача. Оскільки ОСОБА_1 є працюючим пенсіонером, нарахування індексації з 01.05.2017 року не здійснюється. Таке рішення ПФУ відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Як встановлено судом, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.08.2018, яке набрало чинності 26.12.2018, задоволено позов ОСОБА_1 у справі № 2240/2247/18. Цим рішенням визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо утримання з пенсії ОСОБА_1 в ході виконання рішень судів суми індексації, зміна базового місяця та подальшого зменшення розміру індексації пенсійної виплати. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 незаконно утриману частину пенсії у вигляді індексації та відновити індексацію пенсії з урахуванням раніше визначеного базового місяця вересень 2009 для проведення індексації наростаючим підсумком відповідно до пп.1-1 п.1 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Рішення у справі звернуто до виконання.

На виконання рішення пенсійним органом нарахована доплата індексації пенсії за період з 01.08.2011 по 30.11.2012 в сумі 147,84 грн. та за період з 01.05.2014 по 30.09.2017 в сумі 5515,40, що в загальній сумі становить 5663,24 грн. Розмір пенсії після проведеного перерахунку станом на 01.01.2019 склав 12742,23 грн.

Виплата зазначеної суми індексації за період з 01.08.2011 по 30.11.2012 та з 01.05.2014 по 30.09.2017 в сумі 5663,24 грн. проведена Головним управлінням у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду" у липні 2020, згідно протоколу Комісії Пенсійного фонду України з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду від 21.07.2020 №27, шляхом перерахування на розрахунковий банківський рахунок ОСОБА_1 .

Підставою звернення ОСОБА_1 у червні 2020 року із заявою в порядку ст.383 КАС України стало невиконання пенсійним органом судового рішення в частині застосування базового місяця - вересень 2009 року при нарахуванні сум індексації пенсійних виплат та ненарахування сум індексації у зв`язку із збільшенням розміру пенсії, оскільки розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Задовольняючи заяву та приймаючи рішення у даній справі, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.08.2018 у справі №2240/2247/18 є невиконаним внаслідок протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо виконання вказівки суду про застосування базового місяця - вересень 2009 року при нарахуванні сум індексації пенсійних виплат ОСОБА_1 та помилковості висновків щодо неналежності до індексації сум пенсії, обчислених за ухваленими судовими рішеннями, з огляду на поняття "підвищення пенсії".

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 зазначив, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.05.2002 у справі «Бурдов проти Росії» визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова «судового розгляду».

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі «Класс та інші проти Німеччини» «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Положеннями ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Крім цього, приписами ч. 1 ст. 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відтак, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Як слідує з матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2018 року виконало лише частково,- в частині зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 незаконно утриману частину пенсії у вигляді індексації.

В частині зобов`язання відновити індексацію пенсії з урахуванням раніше визначеного базового місяця - вересень 2009 для проведення індексації грошових доходів населення, - рішення суду залишилось невиконаним.

Невиконання судового рішення зумовлено помилковим тлумаченням пенсійним органом норм права, якими врегульовано правовідносини, що склались.

У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції вкотре наголошує, що під «підвищенням пенсії» розуміється тільки таке збільшення суми нарахування, яке здійснюється відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тобто випадки, коли пенсія була неправомірно недонарахована і в подальшому на підставі рішення суду нарахована в належному обсязі, не належать до «підвищення пенсії» в розумінні пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення. Додатковим обґрунтуванням такого висновку є той факт, що донараховані суми пенсії здійснені за минулий період, але їх виплата фактично проводиться протягом наступних періодів після набуття законної сили рішенням суду, на підставі якого таке донарахування здійснене, а тому безпідставно стверджувати про зростання доходів пенсіонера в минулому та проводити у зв`язку з цим перерахунок раніше виплачених сум індексації з можливим фактичним відрахуванням надміру виплачених коштів.

Отже, здійснення пенсійним органом перерахунку пенсії на виконання рішення суду, не може слугувати підставою для здійснення нового нарахування споживчих цін для проведення індексації у зв`язку із зростанням доходів громадян, без перегляду їх мінімального розміру, оскільки фактично збільшення доходів позивачки в контексті приписів законодавства про порядок підвищення пенсійного забезпечення та індексацію доходів громадян не відбулось.

Перерахунок пенсії з урахуванням спірних складових є відновленням порушеного права позивача на отримання належної виплати в розмірі, встановленому Законом, та не може бути підставою для здійснення нової індексації із застосуванням нового рівня споживчих цін та відповідно для встановлення нового базового місяця для проведення індексації пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 7 березня 2018 року у справі № 727/5413/17, від 4 травня 2018 року у справі № 688/213/17, від 26 червня 2018 року у справі № 497/4/17.

У зв`язку з цим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виконання відповідачем судового рішення про перерахунок неправильно призначеного розміру пенсії не є підвищенням розміру пенсії у розумінні пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», а місяць перерахунку пенсії позивача згідно судових рішень не може бути підставою для зміни базового місяця для проведення індексації пенсії.

Таким чином, оскільки виконання відповідачем судового рішення про перерахунок невірно обчисленого розміру пенсії не є підвищенням розміру пенсії позивача в розумінні пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, а також враховуючи, що період, за який донараховано пенсію, та час фактичної виплати донарахованих сум не співпадають, тому перерахунок здійснений згідно судового рішення не може бути підставою для вчинених відповідачем дій щодо припинення виплати індексації.

Питання індексації пенсії працюючим пенсіонерам, на що посилається скаржник на противагу висновкам суду в апеляційній скарзі, не є предметом дослідження у даній справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 грудня 2020 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Боровицький О. А. Совгира Д. І.