Справа № 120/3584/19-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3584/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк Алла Юріївна

Суддя-доповідач - Совгира Д. І.

08 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Франовської К.С. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області на додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року (повний текст якої складено в м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, у якому просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кинашівської сільської ради на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15900,00 грн..

Додатковим рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року заяву задоволено частково.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.08.2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Кинашівської сільської ради, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.08.2019 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації 0,20 га земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд, з якої: 0,0588 га та 0,1412 га. Зобов`язано Кинашівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2019 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації 0,20 га земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд, з якої: 0,0588 га та 0,1412 га, та прийняти мотивоване рішення з урахуванням окреслених у рішенні висновків, та правової оцінки суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору при звернені до суду в сумі 420,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Кинашівської сільської ради.

21.08.2020 року на адресу суду першої інстанції від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якому остання просить стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15900,00 грн.

Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що зважаючи на приписи частини 3 статті 139 КАС України, стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Кинашівської сільської ради витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6000,00 грн. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 16 КАС України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з положеннями частини третьої, сьомої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 та постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 вказаного Закону договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною третьою статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

За положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що адвокатський гонорар може існувати у двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Як встановлено судом, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 27.12.2019 року № б/н, додаткову угоду від 01.01.2020 року № 1 до договору про надання правової допомоги, додаток № 1, яким визначено тарифи на юридичні послуги в адміністративній справі Адвокатського бюро "Кравець В.А.", зведений акт наданих послуг від 20.08.2020 року, акт наданих послуг від 20.11.2019 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 01 від 20.11.2019 року, акт наданих послуг від 02.03.2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 31 від 02.03.2020 року, акт наданих послуг від 12.03.2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордера від 12.03.2020 року, а також квитанцію до прибуткового касового ордера № 46 від 20.08.2020 року.

За умовами договору про надання правової допомоги від 27.12.2019 року № б/н бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;

- складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру;

- складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства);

- представництва та захисту інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань.

Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 вказаного договору розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору або актом наданих послуг. Така додаткова угода або акт набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін.

01.01.2020 року між Адвокатським бюро "Кравець В.А.", в особі керуючого бюро Кравець Віти Анатоліївни, та позивачем укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги, якою визначено порядок оплати юридичних послуг (гонорару) бюро за надання правової допомоги. Вартість послуг визначається відповідно до виконаних робіт згідно з тарифами на юридичні послуги в адміністративній справі Адвокатського бюро "Кравець В.А." зазначеними у Додатку 1, що є невід`ємною частиною угоди.

Відповідно до зведеного акта наданих послуг від 20.08.2020 року, а також актів наданих послуг від 20.11.2019 року, від 02.03.2020 року та від 12.03.2020 року позивачу надано такі юридичні послуги, як: консультування клієнта на робочому місці адвоката протягом 1 години у сумі 300,00 грн., ознайомлення з документами протягом 1 години у сумі 300,00 грн., правовий аналіз документів протягом 1 години у сумі 300,00 грн., моніторинг судової практики протягом 2 години у сумі 600,00 грн., складання адміністративного позову протягом 5 години у сумі 3000,00 грн., консультування клієнта на робочому місці адвоката протягом 1 години у сумі 300,00 грн., складання заяви про зміну предмету позову від 03.03.2020 року 800,00 грн., представництво у суді поза межами населеного пункту, де розташоване робоче місце адвоката, але у межах області (підготовче засідання 03.03.2020 року, 12.03.2020 року, 03.06.2020 року; розгляд справи по суті 22.06.2020 року, 22.06.2020 року) у загальній сумі 7500,00 грн., ознайомлення 12.03.2020 року та 03.06.2020 року з матеріалами справи у суді поза межами населеного пункту, де розташоване робоче місце адвоката, але у межах області, а також складання заяви про відшкодування витрат у сумі 800, грн. Загальна вартість наданих послуг щодо розглянутої по суті позовної вимоги щодо якої винесене судове рішення складає 15900,00 грн.

Доказом понесення витрат позивача на правничу допомогу є квитанції до прибуткового касового ордера № 01 від 20.11.2019 року, № 31 від 02.03.2020 року, від 12.03.2020 року та № 46 від 20.08.2020 року, згідно з якими позивач сплатив гонорар у розмірі 15900,00 грн.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Натомість, суд звертає увагу на те, що розрахунок загальної вартості такої правової послуги, як складення адміністративного позову здійснено невірно, оскільки у відповідності до зазначеного розміру погодинної ставки за надану послугу (300,00 грн.) та затраченого адвокатом часу (5 годин), така має становити 1500,00 грн. При цьому, вивчення та правовий аналіз доказів по справі, пошук, вивчення та правовий аналіз судової практики в аналогічних спорах, підготовка адміністративного позову, додатків та відповіді на відзив відноситься до виду адвокатської діяльності про складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

У той же час, зі змісту зведеного акта наданих послуг від 20.08.2020 року встановлено, що адвокатом, серед іншого, здійснено моніторинг судової практики, однак жодних посилань на таку судову практику, яка була проаналізована у позовній заяві та заяві про зміну предмета позову не здійснено та до матеріалів справи не долучено.

Більше того, враховуючи прийняття до розгляду заяви позивача про зміну предмета позову від 03.03.2020 року, суд зазначає, що справа даної категорії відповідно до предмету спору є справою незначної складності, а також не потребує значного обсягу юридичної і технічної роботи. Усі документи, необхідні для складання та подання до суду вказаної заяви були у позивача в наявності.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 року по справі № 826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 року по справі № 755/9215/15-ц вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, доходить висновку про зменшення розміру таких витрат до 12000,00 грн., що за даних обставин справи є справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, а також зважаючи на приписи частини 3 статті 139 КАС України, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Кинашівської сільської ради витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6000,00 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області залишити без задоволення, а додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Франовська К.С. Гонтарук В. М.