Справа № 560/6934/20
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2020-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6934/20
РІШЕННЯ

іменем України

11 грудня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Академії Державної пенітенціарної служби , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Міністерство юстиції України до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Міністерство юстиції України, в якому просив:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби витрати пов`язані з утриманням ОСОБА_1 в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 110623,35 грн;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби понесені судові витрати в сумі 2102,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 110623,35 грн. У добровільному порядку такі витрати не відшкодовано, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.

Ухвалою суду від 05.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив до суду не подав.

Представник третьої особи - Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав до суду пояснення, в яких зазначив, що право вимагати відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі, відповідно до норм чинного законодавства виникло у Академії Державної пенітенціарної служби, яка є стороною контракту від 01.05.2018 №248 про здобуття освіти укладеного з відповідачем та якою безпосередньо здійснювались витрати на утримання курсанта ОСОБА_1 . Вказав, що відповідачем не виконано вимог контракту щодо відпрацювання трьох років після закінчення навчання в Державній кримінально - виконавчій службі України. Просив позов задоволити повністю.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін на підставі наявних доказів в порядку письмового провадження, так як явка сторін не визнавалася судом обов`язковою.

Суд, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, дійшов висновків, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що наказом ректора Академії Державної пенітенціарної служби України № 289 від 08.08.2016 ОСОБА_1 з 15.08.2016 року був зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання Академії Державної пенітенціарної служби.

01 травня 2018 року між Академією Державної пенітенціарної служби з однієї сторони, центрально-західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з другої сторони та ОСОБА_1 з третьої сторони укладено контракт №248 про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України.

Відповідно до наказу Академії № 93/ОС від 19.06.2020 відповідачу присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавра та видано диплом про освіту.

З 15.08.2016 по 19.06.2020 відповідач за рахунок коштів державного бюджету перебував у період навчання на грошовому, продовольчому, речовому, медичному забезпеченні, був забезпечений житлом із наданням відповідних комунальних послуг.

Відповідно до умов Контракту, відповідач навчався в Академії на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету та зобов`язувався після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про національну поліцію» в повному обсязі за весь період його фактичного навчання.

Відповідно до абз. 7 п. 1 Контракту Академія зобов`язана проводити претензійно-позовну діяльність у справах про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі.

Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов Контракту, відповідач був направлений для подальшого проходження служби до Державної установи «Райківецька виправна колонія (№78)».

Наказом начальника Державної установи «Райківецька виправна колонія (№78)» № 67/ОС-20 від 19.06.2020 відповідача було призначено з 20.06.2020 на посаду начальника відділення соціально-психологічної роботи Державної установи «Райківецька виправна колонія (№78)».

14.09.2020 відповідач звернувся з рапортом про звільнення з Державної установи «Райківецька виправна колонія (№78)».

Наказом начальника установи № 108/ОС-20 від 25.09.2020 відповідача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням) 25 вересня 2020 року.

Таким чином, відповідач, по закінченню навчання не відпрацював, встановленого 3-річного терміну перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі, його було звільнено за власним бажанням, чим він порушив умови укладеного між ним та Академією Контракту та повинен в повному обсязі відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби.

Відповідно до довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 № 216 від 15.06.2020, яка була складена на підставі «Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських», затвердженого Постановою КМУ від 12 квітня 2017 року № 261, сума визначених до відшкодування витрат за період навчання з 15.08.2016 по 19.06.2020 становить 110623,35 грн., в т.ч.:

- грошове забезпечення з нарахуваннями - 41081,43 грн.,

- продовольче забезпечення - 45172,15 грн.,

- речове забезпечення - 6136,69 грн.,

- медичне забезпечення - 78,20 грн.,

- оплата комунальних послуг та за спожиті енергоносії - 18154,88 грн.

25.09.2020 відповідачу було особисто вручено повідомлення про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі з довідкою-розрахунком.

У зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку не відшкодував витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини щодо проходження громадянами України військової служби (навчання) у вищих військових навчальних закладах врегульовані нормами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України № 2232-XII).

За приписами ч. 3, 5 ст. 25 Закону України № 2232-XII зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.

З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 вказаного Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України № 2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Пунктом 1 Порядку "Про відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі - Порядок № 964) визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти (далі - витрати).

Згідно з п. 3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.

Відповідно до п. 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку витрат), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно з п. 2.1.1 Порядку розрахунку витрат витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Відповідно до п. 2.1.2 Порядку розрахунку витрат витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.

Згідно з п. 2.1.4. Порядку розрахунку витрат витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Відповідно до п. 2.1.6. Порядку розрахунку витрат до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Як було встановлено судом, утримання відповідача у Академії Державної пенітенціарної служби здійснювалось шляхом здійснення грошового, продовольчого, речового, медичного забезпечення та забезпечення комунальними послугами та за спожиті енергоносії.

Суд наголошує, що курсанти, які навчаються в Академії Державної пенітенціарної служби перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними). Разом з тим, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання, відповідач на даний час зазначену вище суму коштів в повному обсязі не відшкодував, що є підставою для задоволення позову повністю.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Станом на час розгляду справи, відповідач не надав доказів про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, натомість відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому адміністративному позові, та доказів добровільної сплати зазначеної суми боргу на момент розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки, витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз - відсутні, з врахуванням положень ч. 2 ст. 139 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби, витрати пов`язані з утриманням ОСОБА_1 в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 110623,35 грн (сто десять тисяч шістсот двадцять три гривні 35 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 11 грудня 2020 року

Позивач:Академія Державної пенітенціарної служби (вул. Гонча, 34,Чернігів,14000 , код ЄДРПОУ - 08571788)
Відповідач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Третя особа:Міністерство юстиції України (вул. Городецького, 13,Київ,01001 , код ЄДРПОУ - 00015622)

Головуючий суддя П.М. Майстер