Справа № 380/6098/20
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/6098/20 пров. № А/857/13395/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року, головуючий суддя Лунь З.І., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та стягнення індексації грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати протиправними дії відповідача у відношенні до позивача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 05.11.2018 року; стягнути з відповідача на користь позивача індексацію грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 05.11.2018 року у сумі 104 429,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він проходив військову службу у Збройних Силах України. Наказом від 05.11.2018 року №277 (по стройовій частині), його виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Крім цього позивач зазначав, що відповідачем не здійснено усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення, яка була гарантована чинним законодавством. Позивач звертався до відповідача із заявою щодо виплати йому індексації грошового забезпечення, однак така залишилася без відповідного реагування, позаяк у задоволенні заяви фактично відмовлено та не нараховано й не виплачено належних сум індексації за спірний період. Невиплата спірної індексації грошового забезпечення вказує на протиправну бездіяльність відповідача та порушує його права та законні інтереси, тому звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 05.11.2018 року; зобов`язано Львівський обласний військовий комісаріат нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період: січень-лютий 2015 року, серпень 2015 року, листопад-грудень 2015 року; 2016-2017 роки; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 виплатити ОСОБА_1 нараховану за період з 01.01.2015 року по 05.11.2018 року індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 05.11.2018 року із урахуванням виплачених сум; у задоволенні інших вимог позовної заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині із обов`язковим зазначенням суми індексації грошового забезпечення або базових місяців для нарахування індексації (січня 2008 року та березня 2018 року).

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що базовими місяцями для нарахування індексації грошового забезпечення позивача є січень 2008 року та березень 2018 року, відтак зазначення суми індексації грошового забезпечення або базових місяців для нарахування індексації буде належним способом захисту порушених прав позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у лавах Збройних Сил України, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 .

Згідно з витягом з наказу ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника Скиданенка В.В. від 05.11.2018 року №277 (по стройовій частині) полковника ОСОБА_1 , військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільненого наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 31.08.2018 року №479 у запас відповідно до підпунктом в (за віком) відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та направлено його для постановки на облік до Шевченківського РВК м. Львова.

Однак, відповідач не провів усі необхідні розрахунки щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, за період з 01.01.2016 року по 05.11.2018 року.

01.01.2020 року позивач звертався до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 05.11.2018 року.

Листом від 15.04.2020 року №3824 відповідач повідомив позивача, що фінансування ІНФОРМАЦІЯ_1 на виплату індексації не здійснювалося. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з 01.03.2018 року було підвищено розміри посадових окладів усіх категорій військовослужбовців. Також зазначено, що у зв`язку із тим, що величини індексу споживчих цін у квітні-серпні 2018 року не перевищувала поріг індексації в розмірі 103%, індексація грошового забезпечення за цей період не проводилася. Відповідно до роз`яснень Мінсоцполітики, механізм нарахування та виплати індексації за попередні роки Порядком не визначений.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно із частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У відповідності до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся із даним позовом та просив, зокрема, визнати протиправними дії відповідача у відношенні до позивача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 05.11.2018 року.

Оскарженим рішенням суду попередньої інстанції, зокрема, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 05.11.2018 року із урахуванням виплачених сум.

Так, суд попередньої інстанції дійшов висновку, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці (грошового забезпечення). За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

За відсутністю затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, слід застосовувати Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що питання правомірності розміру нарахування та виплати індексації грошового забезпечення не може досліджуватись судом, оскільки на виконання рішення суду така індексація відповідачем тільки буде проводитись за наслідками набрання законної сили судовим рішенням.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що позовна вимога щодо зазначення базових місяців для нарахування індексації (січня 2008 року та березня 2018 року) не заявлялась при поданні адміністративного позову.

В частині зазначення розміру індексації грошового забезпечення судове рішення апелянтом не оскаржується.

Суб`єкт владних повноважень повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року у справі №380/6098/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький
Повний текст постанови складено 14.12.2020 року.