Справа № 160/9303/20
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2020 року Справа № 160/9303/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження буз виклику сторін у місті Дніпро справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправною дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні до загального (страхового) стажу періоду навчання: з 01.09.1975 по 21.02.1979 в Макіївському будівельному технікумі та періоду роботи з 13.09.1996 по 27.10.1997 в ООО «Гроздь»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального (страхового) стажу період навчання: з 01.09.1975 по 21.02.1979 в Макіївському будівельному технікумі та періоду роботи з 13.09.1996 по 27.10.1997 в ООО «Гроздь».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від відповідача 10.09.2020 до суду надійшов відзив на позов, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 12.06.2020 та отримує пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Щодо неврахування до загального стажу спірного періоду навчання позивача в Макіївському будівельному технікумі з 01.09.1975 по 21.02.1979 зазначено, що прізвище позивача в дипломі не відповідає прізвищу в паспорті громадянина України та належність позивачу диплому серії НОМЕР_1 від 21.02.1979 може бути встановлено в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства. Щодо не зарахування до загального стажу періоду роботи в ООО «Гвоздь» з 13.09.1996 по 27.10.1997 відповідачем вказано про те, що в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 наявні недоліки, а саме: відсутній код на печатці підприємства при звільненні.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Частиною 1 ст. 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.
Статтею 1 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Як підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії (16.12.2019) досяг необхідного пенсійного віку (60 років), передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Однак, при призначенні пенсії відповідачем не були враховані наступні періоди роботи: з 01.09.1975 по 21.02.1979 навчання в Макіївському будівельному технікумі, оскільки прізвище в дипломі зазначено невірно; з 13.09.1996 по 27.10.1997 період роботи в ООО «Гвоздь», оскільки відсутній код на печатці підприємства у трудовій книжці.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637).
Згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм дає суду підстави зробити висновок, що надання особою до пенсійного органу документів та уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.
Водночас, суд зауважує, що потреби встановлювати факт належності позивачу ОСОБА_1 диплому про закінчення навчання Макіївському будівельному технікумі в порядку окремого провадження не має, оскільки диплом видавався в 1979 році, діловодство здійснювалось на російській мові, крім того трудова книжка теж була заповнена російською мовою, а після закінчення навчання позивач відразу приступив до роботи за набутою спеціальністю. Оскільки паспорт, трудова книжка серії НОМЕР_2 оформлені на російській мові та в дипломі виданого Макіївським будівельним технікумом, прізвище позивача, ім`я, по-батькові вказані однаково, то не має сумнівів, що всі вказані документи належать позивачу.
Суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що в трудовій книжці позивача є певні недоліки в її оформлені, оскільки, на думку суду, їх наявність не є підставою вважати, що вказаний спірний період роботи з 13.09.1996 по 27.10.1997 в ООО «Гвоздь» не підтверджує факту перебування особи на відповідній посаді, до того ж, обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника.
Отже, наведені обставини свідчать про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області безпідставно не врахувало ОСОБА_1 період його роботи з 13.09.1996 по 27.10.1997 в ООО «Гвоздь» до загального страхового стажу, чим порушило право позивача на отримання належного йому пенсійного забезпечення, а отже відмова, викладена в листі №133/03.05-17 від 09.01.2020 є протиправною.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу період навчання позивача в Макіївському будівельному технікуму з 01.09.1975 по 21.02.1979, суд вважає зазначити про таке.
Згідно п.п д) абз.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Як свідчать матеріали справи, на підтвердження навчання у вищому навчальному закладі позивачем надано копію диплому серії НОМЕР_1 від 21.02.1979, з якого видно, що у 1975 році позивач вступив до Макіївського будівельного технікуму і в 1979 році закінчив повний курс даного технікуму.
Враховуючи те, що відповідачем не надано до суду доказів, які б ставили під сумнів дійсність виданого позивачу у 1979 році диплому та з урахуванням положень ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу період навчання ОСОБА_1 в Макіївському будівельному технікуму з 01.09.1975 по 21.02.1979.
Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частин 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій та рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
За наведеного та враховуючи встановлені обставини у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд доходить висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При звернення до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 77, 78, 139, 241-246, 250, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд. -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до загального (страхового) стажу періоду навчання з 01.09.1975 по 21.02.1979 в Макіївському будівельному технікумі та періоду роботи з 13.09.1996 по 27.10.1997 в ООО «Гроздь».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального (страхового) стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1975 по 21.02.1979 в Макіївському будівельному технікумі та період роботи з 13.09.1996 по 27.10.1997 в ООО «Гроздь».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії з 16.12.2019 з урахуванням періоду навчання з 01.09.1975 по 21.02.1979 в Макіївському будівельному технікумі та періоду роботи з 13.09.1996 по 27.10.1997 в ООО «Гроздь» з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська