Справа № 620/6201/20
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 грудня 2020 року Чернігів Справа № 620/6201/20

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Житняк Л. О. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧернігівГазЗбут» про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧернігівГазЗбут» про зобов`язання вчинити певні дії.

Так, відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до поняття «справа адміністративної юрисдикції», наведеного у ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. В свою чергу, поняття «суб`єкт владних повноважень» це органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб`єкт при здійсненні ним владний управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійсненням цим суб`єктом владних управлінських функцій щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору.

Таким чином, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, а ці суб`єкти, відповідно, зобов`язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта.

У випадку, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Так, за змістом ст.19 Цивільного процесуального кодексу України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом. Справи у спорах про захист порушених, невизнаних або оспорюваних інтересів, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, розглядаються у порядку цивільного судочинства, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Тобто, загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції і розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, за виключенням, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне. По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин. Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (майнового чи немайнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

В даному випадку суд вважає за необхідне зазначити, що спори стосовно захисту прав, про які просить позивач, мають приватно-правовий характер, а стороною у справі виступає не суб`єкт владних повноважень, а юридична особа приватного права, а отже їх вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Такі ознаки не притаманні адміністративним правовідносинам, натомість - притаманні цивільним правовідносинам, які з урахуванням суб`єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції. Суд вбачає спір про право, а тому приходить до висновку, що це є спір про право цивільне, а спірні правовідносини врегульовані нормами цивільного права. Тобто, вимоги позивача в даному випадку, мають цивільно-правову природу і підлягають захисту способами, визначеними саме Цивільним кодексом.

З наведеного слідує, що у даних спірних правовідносинах, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, заявлені позовні вимоги не можуть бути предметом розгляду та вирішення судом адміністративної юрисдикції, оскільки компетенція адміністративних судів, встановлена ст.19 цього Кодексу, на цей спір не поширюється.

Згідно п.1 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 170, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в справі за його позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧернігівГазЗбут» про зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Новогород-Сіверського районного суду Чернігівської області.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в справі, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Відповідно до ч.2 ст.256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно ст.294 КАС України може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду

Суддя

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"