Справа № 160/9287/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2020 року Справа № 160/9287/20
10 серпня 2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла направлена засобами поштового зв`язку позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
Позовна заява обґрунтована протиправними діями пенсійного органу стосовно відмови у зарахуванні до складу страхового стажу ОСОБА_1 роботу на Приватному підприємстві Міндаль у періоди з 01.03.2001 р. по 01.11.2001 р. та з 02.09.2002 р. по 30.10.2002 р. Відмовляючи в призначенні пенсії пенсійний орган зазначив, що згідно наданих документів стаж роботи становить 24 роки 1 місяць 11 днів і підставами для відмови є неможливість зарахувати періоди роботи з 01.03.2001 по 01.11.2001 відсутня печатка підприємства при звільненні; з 20.04.2002 по 25.04.2002 та з 02.09.2002 по 30.10.2002 відсутня назва підприємства при прийомі на роботу та дані персоніфікованого обліку (ОК-5) невраховано, оскільки не співпадає по батькові « ОСОБА_2 » з паспортними даними « ОСОБА_3 ». Позивач вважає такі доводи безпідставними та такими, що порушують конституційні права позивача на пенсійне забезпечення, оскільки періоди роботи на ПП "Міндаль" підтверджуються трудовою книжкою та довідкою ОК-5, яка містить відомості про номер облікової картки позивача та сплату підприємством єдиного внеску під час роботи на підприємстві.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/9287/20 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Позовна заява ОСОБА_1 не відповідала вимогам ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2020 р. була залишена без руху, з встановленням позивачу терміну для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної зави без руху.
01 вересня 2020 р. на виконання ухвали суду представник позивача виправив відповідні недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2020р. прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі №160/9287/20 за вищезазначеним позовом, ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження) згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
23 вересня 2020 року до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на адміністративний позов, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі тому, що при розрахунку стажу позивача до страхового стажу не зараховано наступні періоди роботи: з 01.03.2001 по 01.11.2001 відсутня печатка підприємства при звільненні; з 20.04.2002 по 25.04.2002 та з 02.09.2002 по 30.10.2002 відсутня назва підприємства при прийомі на роботу. Крім того, у відзиві вказано, що уточнюючих довідок позивач не надавала, а дані персоніфікованого обліку (ОК-5) невраховано, оскільки не співпадає по батькові « ОСОБА_2 » з паспортними даними « ОСОБА_3 ». ОСОБА_4 стаж позивача на момент звернення обраховано та він склав 24 роки 1 місяць 11 днів, що є недостатнім для призначення пенсії, тому в призначенні пенсії відмовлено. В тому числі, представник відповідача зазначив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним та документально підтвердженим.
Справа розглянута відповідно до ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09.04.2020 р. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Разом із заявою про призначення пенсії позивачем подано наступні документи: паспорт громадянина України; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера; трудова книжка № НОМЕР_2 .
Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся з даним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 26 Закону № 1058-IV визначенні умови призначення пенсії за віком, а саме наявність необхідного страхового стажу.
Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV:
- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
- страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону;
- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
- персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.
Згідно з нормами статей 14, 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків є страхувальники (роботодавці), які зобов`язані сплачувати страхові внески за застрахованих осіб (працівників) до органів Пенсійного фонду України.
Згідно ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Здійснення персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування врегульовано статтею 21 Закону №1058-IV. Як зазначено в частині другій цієї статті на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
Частиною третьою статті 21 Закону №1058-IV визначено перелік відомостей, які повинна містити персональна електронна облікова картка застрахованої особи; та серед іншого, частину персональної електронної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат.
Постановою правління Пенсійного фонду України №10-1 від 18.06.2014 затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Положення №10-1), яке визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.
Відповідно до пункту 5 розділу І Положення №10-1 Реєстр застрахованих осіб забезпечує: - облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; - накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; - нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Положення №10-1 з метою забезпечення обробки інформації в Реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки.
Реєстр застрахованих осіб складається з облікових карток, які включають дані, визначені частиною третьою статті 20 Законута частиною третьою статті 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (пункт 1 розділу IVПоложення №10-1).
Статтею 16 Закону №1058-IV визначено право застрахованої особи на, зокрема, отримання безоплатно відомостей, внесених до її персональної облікової картки з системи персоніфікованого обліку та Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, звертатися із заявою до територіального органу Пенсійного фонду про уточнення відомостей, внесених до персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункти 4,5 частини першої статті 16).
Відповідно до пункту 6 розділу V Положення №10-1 інформація з Реєстру застрахованих осіб формується та надається, зокрема, щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу - згідно з додатками 3 - 5 до цього Положення. Так, додатком 4 до цього Положення затверджено форму довідки ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Інформація з Реєстру застрахованих осіб надається територіальними органами Пенсійного фонду України в паперовій формі, серед іншого, застрахованій особі особисто при пред`явленні паспорта (іншого документа, що посвідчує особу), документа, який підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків або право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта, або свідоцтва про загальнообов`язкове соціальне страхування чи пенсійного посвідчення. Інформація з Реєстру застрахованих осіб, що містить відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта громадянина України, його сімейний стан, інформацію про інвалідність (групи, підгрупи, причини інвалідності із зазначенням у відповідних випадках нозологічних форм захворювань), матеріальний стан, адресу, дату і місце народження, місце проживання та перебування, надається виключно особі, якої вони стосуються (уповноваженій нею особі), а також у випадках, передбачених законами (пункти 8,10 розділу V Положення №10-1).
Згідно з пунктом 3 розділу IV Положення №10-1 відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до пункту 3 розділу IV "Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них" Положення №10-1 відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Згідно із пунктом 6 розділу IV "Надання та формування інформації з Реєстру застрахованих осіб" Положення №10-1 інформація з Реєстру застрахованих осіб формується та надається за такими формами: індивідуальні відомості про застраховану особу - згідно з додатками 3 - 5 до цього Положення.
Додатком №4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування затверджено Форму ОК-5 " Індивідуальні відомості про застраховану особу" Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, відомості про періоди трудової діяльності застрахованих осіб є підставою для призначення та розрахунку пенсійних виплат.
Положеннями ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно з частиною першою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Відповідно до п.п. 3 п. 2.1. «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (надалі Порядок), для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, яка підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Як вбачається з відповіді Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, останнє заперечує наявність у позивача трудового стажу у період з 01.03.2001р. по 01.11.2001р., з 20.04.2002р. по 25.04.2002р. та з 02.09.2002р. по 30.10.2002р.
Між тим, у спірний період в трудовій книжці позивача містяться наступні записи:
№ запису 16 01.03.2001 прийнята на посаду складальниці верху взуття наказ №6 від 01.03.2001р. "Частное предприятие "Миндаль";
№ запису 17 01.11.2001 звільнена за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України наказ №10 від 01.11.2001р.;
№ запису 18 20.04.2002 Прийнята на посаду складальниці верху взуття Наказ №3 від 20.04.2002р.
№ запису 19 Звільнена за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України Наказ №4 від 25.04.2002р.;
№ запису 20 02.09.2002 Прийнята на посаду складальниці верху взуття Наказ № 5 від 02.09.2002р.;
№ запису 21 30.10.2002 Звільнена за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України Наказ №6 від 30.10.2002р.
Так, записи №16 та №17 про прийняття позивача до ПП «Міндаль» та звільнення позивача з ПП Міндаль» печаткою не завірений. В той же час, ці записи містять номер та дату наказу, відповідно до яких такі записи вчинені.
Також, записи №18, №20 не містять назви підприємства, на яке позивач була прийнята до роботи, між тим, вказані записи містять печатку ПП «Міндаль» і номер та дату наказу, відповідно до яких такі записи вчинені.
В матеріалах справи також наявна відповідь архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради на запит позивача щодо надання архівної довідки про підтвердження стажу роботи та отримання заробітної плати в ПП «Міндаль», з якого вбачається що документи з кадрових питань (особового складу) вказаного підприємства на державне зберігання до архівного управління не надходили.
Крім того, адвокатом позивача було здійснено адвокатський запит керівнику ПП «Міндаль» за адресою реєстрації підприємства стосовно надання довідки на підтвердження того, що ОСОБА_1 працювала у ПП «Міндаль» у спірні періоди, але, як вбачається з роздруківки сайту «Укрпошти» вказаний запит не був вручений під час доставки ПП «Міндаль».
Разом з тим, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Більш того, щодо відсутності в архівах наказів з кадрових питань, де працював позивач, інших первинних документів, суд зазначає про те, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних та сама по собі не здача деяких документів в архівний відділ не є беззаперечним доказом відсутності у позивача страхового стажу у зазначені періоди.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.12.2019 у справі № 307/541/17.
Крім того, в матеріалах справи наявні індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 , номер облікової картки застрахованої особи - НОМЕР_1 , довідка форма ОК-5, з якої вбачається, що остання працювала у ПП «Міндаль» у спірні періоди 2001-2002 років та отримувала заробітну плату, з якої сплачувались страхові внески.
Так, відповідач, як на підставу неврахування до страхового стажу персоніфікованого обліку (ОК-5) послався на те, що в цьому обліку не співпадає по батькові « ОСОБА_2 » з паспортними даними « ОСОБА_3 ».
Між тим, дані реєстру застрахованих осіб містять реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який співпадає з реєстраційним номером облікової картки платника податків ОСОБА_5 , що підтверджує факт належності індивідуальних відомостей про застраховану особу саме позивачу.
При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, зважаючи на наявність в органу Пенсійного фонду інформації про сплату страхових внесків страхувальниками застрахованої особи, помилкове зазначення по батькові застрахованої особи, не може мати негативних наслідків для цієї особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що відмова пенсійного органу в зарахуванні до складу страхового стажу позивача періодів роботи з 01.03.2001р. по 01.11.2001р., з 02.09.2002р. по 30.10.2002р. є протиправною та відповідач повинен зарахувати до страхового стажу позивача данні періоди роботи, які зазначені у трудовій книжці та в реєстрі застрахованих осіб.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період трудової діяльності ОСОБА_1 з 01.03.2001 р. по 01.11.2001 р., з 02.09.2002р. по 30.10.2002р. у Приватному підприємстві «Міндаль».
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840, 80 грн. відповідно до квитанції № МР_ФИ051288КJI_14930630 від 03 серпня 2020 р., інших доказів понесених судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу до суду не надано.
Керуючись ст. ст. 9, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко