Справа № 950/1663/20
Суддя: Чхайло О. В.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 950/1663/20
Номер провадження 2-а/950/19/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді Чхайло О. В.,

при секретарі - Сивоконь А.І.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Департаменту патрульної поліції Домріна Станіслава Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі;

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серія 1АВ № 00813333 від 01.09.2020 року, винесеною інспектором Департаменту патрульної поліції Домріним С.С., її було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу розміром 255 грн. Зазначену постанову вона вважає неправомірною, з огляду таке. В рішенні відповідача йде мова про те, що 01.09.2020 року о 17:33 год. за адресою М05 Київ-Одеса 15+740 зафіксовано транспортний засіб HYNDAI Н-1 номерний знак НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 34 км/год, чим порушила пункт 12.9.(б) Правил дорожнього руху України. За вчинення даного порушення, на неї накладено стягнення. Однак, з рішенням суб`єкта владних повноважень вона не згодна, оскільки вказаним автомобілем не керувала та не вчиняла ніяких протиправних дій. Тому просив оскаржувану постанову скасувати, а справу за ч. 1 ст. 122 КУпАП щодо неї закрити.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, в наданій заяві сувої вимоги підтримала повністю.

Представник відповідач в наданому відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечив, пославшись на те, що постанова, яка була ухвалена відносно ОСОБА_1 , прийнята у відповідності з вимогами чинного законодавства, всі обставини справи досліджені і вина позивачки у скоєному встановлена. Тому вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Дослідивши докази у справі, суд вважає, що між сторонами мають місце адміністративні правовідносини з приводу рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого у справі про адміністративне правопорушення, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серія 1АВ № 00813333 від 01.09.2020 року (а.с. 7), винесеною інспектором Департаменту патрульної поліції Домріним С.С., ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу розміром 255 грн.

Даним рішенням відповідач визнав позивачку винною у тому, що 01.09.2020 року о 17:33 год. за адресою М05 Київ-Одеса 15+740 зафіксовано транспортний засіб HYNDAI Н-1 номерний знак НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 34 км/год, чим порушила пункт 12.9.(6) Правил дорожнього руху України.

З рішенням відповідача ОСОБА_1 не згодна, оскільки зазначеного правопорушення вона не вчиняла і не могла фізично вчинити, бо в той день знаходилася у м. Кривий Ріг на навчанні.

Такі її доводи стверджуються довідкою Державної установи «Криворізька академія патрульної поліції» (а.с. 8), з якої вбачається, що 01.09.2020 року з 08:00 год. до 18:30 год. ОСОБА_1 знаходилася в ДУ «Криворізька академія патрульної поліції» за адресою: м. Кривий Ріг, м-н 7-ий Зарічний, буд. 24, де з 09.06.2020 року проходить первину професійну підготовку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд виходить з того, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

У своєму рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 Конституційний Суд України зазначив, що елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

Принцип правової визначеності означає, що «обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення

передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї

поведінки» (Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року N 17-рп/2010).

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Кодексом України про адміністративні правопорушення закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

За змістом статті 9 КУпАП саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтями 245, 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

Згідно з вимогами Кодексом України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до

адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про те, що права позивачки були порушені у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст. ст. 72-77, 90, 241-246, 286 КАС України;

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серія 1АВ № 00813333 від 01.09.2020 року, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції Домріним Станіславом Сергійовичем, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу закрити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.12.2020

Суддя Чхайло О. В.