Справа № 560/3204/20
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3204/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

10 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради, третя особа - Департамент архітектури, містобудування та земельних ресурсів про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Хмельницької міської ради про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо надання йому земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та зобов`язання Хмельницької міської ради:

- сформувати та зареєструвати в Державному земельному кадастрі земельні ділянки комунальної власності, які можуть бути використані під забудову індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд;

- провести розподіл вільних земельних ділянок, запропонувавши позивачу розпочати підготовку землевпорядної документації, необхідної для прийняття міською радою рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд безпідставно відмовив у залученні до участі в якості третьої особи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів, що дало б змогу з`ясувати наявність вільних земельних ділянок.

Помилковим вважає позивач посилання суду на черговість у отриманні земельної ділянки, оскільки черга рухається дуже повільно, а тому отримати земельну ділянку нереально.

Суд не врахував, що позивач не може реалізувати своє право на земельну ділянку без відомостей про вільні земельні ділянки, якими володіє лише відповідач та Департамент архітектури, містобудування та земельних ресурсів.

У відзиві Хмельницька міська рада звертає увагу суду на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановив суд та підтверджено матеріалами справи, 10.04.2008 ОСОБА_1 подав відповідачу клопотання про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) - землі житлової та громадської забудови на території міста Хмельницького.

Листом управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 03.09.2014 №П/5558 позивачу повідомлено про його включення в чергу з надання земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Його номер у загальному списку черговості 7188, а в пільговому списку - 1055.

На усне звернення щодо виділення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, листом у Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 23.03.2020 №П-880У-20 повідомлено, що станом на 24.03.2020 номер позивача у загальному списку черговості - 6361, а в пільговому - 869, поза чергою земельну ділянку виділити не можна, з огляду на Положення про надання земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території м. Хмельницького, затверджене рішенням 3-ї сесії Хмельницької міськради від 27.09.2006 року №16 із наступними змінами.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненадання земельної ділянки протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються. зокрема. графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Отже, ЗК України встановлює, що до клопотання про отримання земельної ділянки слід обов`язково додавати графічні матеріали, на яких зазначено її бажане місце розташування земельної ділянки. Метою надання цих матеріалів є необхідність її ідентифікації для перевірки відповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. З цих матеріалів можна виявити обставини, що можуть бути підставами відмови за ч.6 ст. 118 ЗК України.

Згідно з ч.1, 5 ст. 35 Закону України "Про Державний земельний кадастр" кадастрова карта (план) ведеться для актуалізованого відображення у часі об`єктів Державного земельного кадастру у межах кадастрового кварталу, кадастрової зони, у цілому в межах території адміністративно-територіальної одиниці (село, селище, місто, район, область, АР Крим). Викопіювання з кадастрової карти (плану) може бути надане фізичним та юридичним особам. Порядок надання такого викопіювання встановлюється Порядком ведення Державного земельного кадастру.

Основою землеустрою в Україні є дані Державного земельного кадастру до якого вносяться відомості про всі без виключення землі. Ведення Державного земельного кадастру відповідно до пункту 4 наведеного Порядку здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр.

Відтак, графічні матеріали, що подаються громадянами для безоплатного отримання у власність земельних ділянок, мають ґрунтуватись на даних Державного земельного кадастру. Від перевірки цих підстав залежить рішення органу, що уповноважений розпоряджатись земельною ділянкою про надання чи відмову в надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У постанові від 09.01.2020 у справі № 812/1264/17 Верховний Суд дійшов висновку, що додані до своєї заяви графічні матеріали (викопіювання), на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, роздруковані із Публічної кадастрової карти України, інформація в якій створена належним суб`єктом, є належним документом із відображенням інформації, яка дає можливість ідентифікувати бажану земельну ділянку на місцевості, та містить прив`язку земельної ділянки до відповідного населеного пункту, площу бажаної земельної ділянки.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Законом України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної документації» (далі - Закон №3038).

Відповідно до статті 4 Закону №3038 об`єктами містобудування на місцевому рівні є планувальна організація території населеного пункту, його частини (групи земельних ділянок) зі спільною планувальною структурою, об`ємно-просторовим рішенням, інженерно-транспортною інфраструктурою, комплексом об`єктів будівництва, що визначаються відповідно до: у населених пунктах - меж населених пунктів, їх функціональних зон (селищної, промислової тощо), житлових районів, мікрорайонів (кварталів), приміських зон відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні.

В свою чергу, забудова передбачає будівництво із зведенням об`єктів будівництва. Отже, у безпосередню сферу регулювання Закону № 3038 потрапляють саме об`єкти будівництва, якими відповідно до положень статті 4 Закону № 3038 є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Враховуючи наведене, можна дійти висновку, що при вирішенні спірних правовідносин обов`язково мають враховуватись приписи Закону №3038.

Статтею 16 Закону №3038 визначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до п. 2, 9 ч.1 ст.1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначені терміни:

- генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту;

- план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Для населених пунктів з чисельністю населення до 50 тисяч осіб генеральні плани можуть поєднуватися з детальними планами всієї території таких населених пунктів.

Статтею 18 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації. Зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог, зокрема, установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови.

Згідно ст.38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Положеннями ст.39 Земельного кодексу України передбачено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції зазначає, що Земельним кодексом України визначено чіткий алгоритм розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У даній справі суд встановив, що предметом спору є не відмова органу місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а відсутність у позивача інформації про наявність вільних земельних ділянок у місті.

Між тим, позивач не використав надане йому законом право на звернення до відповідних повноважних органів щодо отримання такої інформації.

Розглядаючи спір, судом першої інстанції вірно враховано, що п. 13 ч.1 ст. 14 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасникам війни надаються такі пільги, зокрема, першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Згідно з абзацом другим п. 18 ч. 1 ст. 13 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» органи виконавчої влади, виконавчі комітети місцевих рад зобов`язані подавати допомогу особам з інвалідністю внаслідок війни у будівництві індивідуальних жилих будинків. Земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відводяться зазначеним особам у першочерговому порядку.

Разом з тим, чинним законодавством на Хмельницьку міську раду не покладено обов`язок щодо формування та реєстрації права власності на вільні від забудови земельні ділянки комунальної власності, які розташовані на території міста Хмельницького підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача сформувати та зареєструвати в Державному земельному кадастрі земельні ділянки комунальної власності, які можуть бути використані під забудову індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 грудня 2020 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Боровицький О. А.