Справа № 420/7879/20
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7879/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 17.07.2020 № 46, яким позивач притягнуто до повної матеріальної відповідальності та стягнуто 1 349 044,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2020 №46 протиправним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, спірний наказ виданий на виконання пункту 2 наказу Командування ВМС ЗС України від 16.07.2020 №213 «Про результати службового розслідування». Проте пунктом другим наказу від 16.07.2020 №213 наказано саме командиру в/ч НОМЕР_2 забезпечити притягнення старшого мічмана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 1 349 044, 72 грн. за шкоду, завдану державі внаслідок посадки ака «Скадовськ» на мілину 18.07.2017 в районі річки Дунай. При цьому будь-яких вказівок командиру в/ч НОМЕР_1 щодо притягнення до повної матеріальної відповідальності старшого мічмана ОСОБА_1 наказ Командування ВМС ЗС України від 16.07.2020 №213 не містить. Отже, посилання в оскарженому наказі на те, що він виданий на виконання наказу Командування ВМС ЗС України від 16.07.2020 №213 є безпідставним. Надалі, як вбачається зі змісту оскарженого наказу, він прийнятий на підставі статей 3,6,8,10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Також цей наказ мотивовано тим, що службовим розслідуванням, проведеним на підставі наказу Командування ВМС ЗС України від 15.05.2020 №145, встановлено, що командиру в/ч НОМЕР_1 -Д старшому мічману ОСОБА_1 04.05.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 417 та ч. 3 ст. 425 КК України, що є підставою для притягнення вказаного військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності. Дійсно, слідчим першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у Миколаєві, 04.05.2020 ОСОБА_1 повідомлено про підозру за ст. 417, ч. 3 ст. 425 КК України в кримінальному провадженні № 00000084, внесене до ЄРДР 09.11.2017. Однак сам факт повідомлення військовослужбовця про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не є достатньою підставою для стягнення з такого військовослужбовця матеріальної шкоди в позасудовому порядку шляхом видання відповідного наказу. Так, підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначаються Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». У випадку притягнення військовослужбовця до кримінальної відповідальності, наявність майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та її розмір, повинні доводитись на в межах розгляду кримінального провадження шляхом пред`явлення цивільного позову. При цьому можливість задоволення судом в межах кримінального провадження цивільного позову про стягнення майнової шкоди залежить від доведеності події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого. Оскільки ОСОБА_1 04.05.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 417 та ч. 3 ст. 425 КПК України, відповідно до вимог ч. 5 ст. 10 згаданого закону та п. 2 наказу Командування ВМС ЗС України командир в/ч НОМЕР_2 повинен забезпечити пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні, в межах якого ОСОБА_1 повідомлено про підозру. Між тим, видання наказу про притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності шляхом утримання коштів з його грошового забезпечення тільки з тих підстав, що ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення протиправним, оскільки цим порушується принцип презумпції невинуватості позивача та не дотримуються вимоги ч. 5 ст. 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» щодо стягнення у такому випадку шкоди тільки в судовому порядку. Викладене свідчить, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 виданий безпідставно, поза межами повноважень командира військової частини НОМЕР_1 та у спосіб, що прямо суперечить Конституції України та Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 21.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 27.08.2020 заяву представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення з грошового забезпечення командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 в дохід держави суми в розмірі 1 349 044,72 грн на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2020 № 46 до набрання законної сили рішенням по даній справі.

Відзив на адміністративний позов від військової частини НОМЕР_1 до суду не надійшов, у зв`язку із чим справа, у зв`язку із чим справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що старший мічман ОСОБА_1 , який відповідно до наказу Приморського РВК № 89 від 02 червня 2003 року уклав черговий контракт про проходження військової служби та з 20 лютого 2007 року по 12 серпня 2008 року займав посаду помічника командира артилерійського катеру «Скадовськ» та з 12 серпня 2008 року по теперішній час займає посаду командира артилерійського катеру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_2 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_2 у званні старший мічман Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

У районі 80-81 км річки Дунай 18.07.2017 з ака «Скадовськ» під керуванням старшого мічмана ОСОБА_1 сталася подія, внаслідок якої катер отримав пошкодження.

Наказом Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 15.05.2020 №145 з метою встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб призначено службове розслідування за фактом завдання держави внаслідок посадки артилерійського катера «Скадовськ» на мілину 18.07.2017 у районі річки Дунай.

Про результати службового розслідування Командуванням ВМС ЗС України був прийнятий 16.07.2020 наказ № 213, пунктом другим якого наказано командиру військової частини НОМЕР_2 забезпечити притягнення старшого мічмана ОСОБА_1 , до повної матеріальної відповідальності на суму 1 349 044, 72 грн за шкоду, завдану державі внаслідок посадки ака «Скадовськ» на мілину 18.07.2017 в районі річки Дунай.

Наказом командира військової частини Міністерства оборони України НОМЕР_1 від 17.07.2020 № 46 командира військової частини НОМЕР_1 -Д мічмана ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності та наказано стягнути з нього в дохід держави суму, завданої державі шкоди у розмірі 1 349 044, 72 грн., яку утримувати з його грошового забезпечення.

Не погодившись із вищезазначеним наказом, позивач звернувся за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 17.07.2020 № 46, яким позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності та стягнуто 1 349 044,72 грн, та наявність підстав для його скасування.

Зі змісту оскаржуваного наказу № 46 від 17.07.2020 «Про притягнення до матеріальної відповідальності» вбачається, що службовим розслідуванням встановлено, що 18.07.2017 о 22:25 артилерійський катер «Скадовськ» сів на мілину в районі 80-81 км річки Дунай, внаслідок чого йому було завдано пошкодження на загальну суму 1 349 044,72 грн.

Правовою підставою для видання наказу зазначено вимоги ст. ст. 3, 6, 8, 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Вищезазначений Закон визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» матеріальна відповідальність - це вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (пункт 5 статті 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі»).

Приписами статті 7 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» передбачено, що розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Статтею 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено, що посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Наказ доводиться до винної особи під підпис.

У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця, у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки чи бездіяльності, а також наявності взаємозв`язку між заподіяною шкодою.

Отже, щоб притягнути особу до матеріальної відповідальності необхідна наявність чотирьох умов, з поміж них - вини у заподіянні шкоди, яка може бути у формі умислу або необережності.

Аналізуючи положення Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», суд дійшов висновку, що обсяг матеріальної відповідальності (обмежена, повна чи підвищена) ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

З огляду на матеріали справи, слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000084 від 09 листопада 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 417, ч. 3 ст. 425 КК України. Нагляд за дотриманням законів підчас проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Військовою прокуратурою Білгород-Дністровського гарнізону.

04.05.2020 ОСОБА_1 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 417, ч. 3 ст. 425 КК України.

Таким чином, ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що він своїми протиправними злочинними діями заподіяв державі збитки на загальну суму 1 349 044, 72 грн, яка у 500 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, які на даний час не відшкодовано.

При цьому, зазначена обставина була встановлена в ході службового розслідування, затвердженого наказом № 213 від 16.07.2020, що за висновком службового розслідування є підставою для притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За ч. ч. 1, 2 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» особа несе повну матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.

Отже, у випадку притягнення військовослужбовця до кримінальної відповідальності, наявність майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та її розмір, повинні доводитись в межах розгляду кримінального провадження шляхом пред`явлення цивільного позову. При цьому можливість задоволення судом в межах кримінального провадження цивільного позову про стягнення майнової шкоди залежить від доведеності події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого.

В ході офіційного з`ясування обставин у справі судом встановлено, що в межах кримінального провадження № 00000084 в інтересах Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_4 до ОСОБА_1 заявлено цивільний позов на суму 1 349 044 гривень 72 копійки про стягнення заподіяних державі збитків.

Також судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 27.11.2020 накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, - з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову).

Тобто в межах кримінального провадження реалізовано положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» шляхом пред`явлення в кримінальному провадженні цивільного позову.

Отже оскаржуваним наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 17.07.2020 № 46 позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності, чим порушено вимоги спеціального законодавства.

Зокрема, на позивача покладено матеріальну відповідальність у повному розмірі за вчинення діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, оцінку якому наразі не надано у відповідному судовому кримінальному провадженні. Адже сам факт повідомлення військовослужбовця про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не є достатньою підставою для стягнення з такого військовослужбовця матеріальної шкоди у повному розмірі в позасудовому порядку шляхом видання відповідного наказу.

Більш того, оскаржуваним наказом порушено принцип презумпції невинуватості позивача та покладено матеріальну відповідальність у повному розмірі всупереч вимогам ч. 5 ст. 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», тобто оскаржуваний наказ винесено у непередбачений законодавством спосіб.

Забезпечення притягнення ОСОБА_2 до повної матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державні внаслідок посадки ака «Скадовськ» на мілину на виконання п. 2 наказу № 213 від 16.07.2020 повинно було реалізовано шляхом пред`явлення військовою частиною цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом, а не шляхом видання оскаржуваного наказу.

Згідно рішення п. 71 Європейського суду з прав людини у справі "Звежинський проти Польщі" позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі "Pressos Compania Naviera S. A." та інші проти Бельгії". Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2020 № 46, яким ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності та стягнуто 1 349 044,72 грн, прийнято без дотримання критеріїв, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури: з порушенням визначеного законами України способу, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати сторонами не понесені.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2020 № 46, яким ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності та стягнуто 1 349 044,72 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк

.