Справа № 520/11278/18
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 р.Справа № 520/11278/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

за участю: секретаря судового засідання - Губарєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 року (суддя Бабаєв А.І.; м. Харків; повний текст рішення складено 15.06.2020) по справі № 520/11278/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2018 року ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просила суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-2020 від 25.07.2018 р., винесене Головним управлінням державної фіскальної служби у Харківській області, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2017 рік у розмірі 187030,80 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 року зупинено провадження по справі № 520/11278/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення до набрання законної сили рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/11277/18.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 року поновлено провадження у справі № 520/11278/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 року замінено відповідача Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення на Головне управління ДПС у Харківській області (далі по тексту також - відповідач, ГУ ДПС у Харківській області).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0-2020 від 25.07.2018 року, винесене Головним управлінням державної фіскальної служби у Харківській області, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2017 рік у розмірі 19617 (дев`ятнадцять тисяч шістсот сімнадцять) грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (, 61057, м.Харків, вул. Пушкінська, 46) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 196 (сто дев`яносто шість) грн. 18 коп.

Частково не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0-2020 від 25.07.2018 з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що належний позивачу об`єкт промислової нерухомості використовується за призначенням (тобто для виготовлення промислової продукції) ТОВ "МК РІАЛ", засновником якої є позивач. Крім того, матеріали справи містять реєстраційні документи, які підтверджують місцезнаходження промислової нерухомості та юридичних осіб, які використовують цю нерухомість за призначенням за однією адресою, а також звітні бухгалтерські документи про виготовлення промислової продукції, які судом не досліджувались та не взяті до уваги при ухвалені рішення.

Відповідач не реалізував право подати відзив на апеляційну скаргу позивача.

Розгляд справи проведено без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у власності позивача перебувала нежитлова будівля - комплекс будівель та споруд (м`ясопереробний), що розташований за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Новоселівка, вул. Воскресінська, б.233. Дата державної власності припинення: 27.10.2017. Загальна площа об`єкту нежитлової нерухомості: 5195,30 кв.м., а саме передзабійний цех - літ."Б"; цех по виробництву м`ясних виробів - літ."Б-1"; цех но виробництву м`ясних виробів та адміністративна побутова будівля - літ."Б-2"; бойня - літ."б"; компресорна - літ."б-1"; електрощитова - літ."б-2"; пральня - літ."б-3"; надбудова - літ."б-4"; майданчик з навісом - літ."б-5"; холодильник - літ."б-6"; холодильник - літ."б-7"; майданчик із сходами - літ."б-8"; забійний цех - літ,"б-9"; прибудова - літ."б-10"; тамбур - літ."б-11"; ганок - літ."б-12"; ганок - літ."б-13"; прибудова - літ."б-14"; прибудова - літ."б-15"; надбудова - літ."'б-16"; ганок - літ."б-17"; прибудова - літ."б-18"; прибудова - літ."П"; цех - літ."П-1"; прибудова - літ."П-2" ; лабораторія - літ."О"; підвал - літ."М"; підвал - літ."М-1"; підвал - літ."М-7"; майданчик - літ."Ж-1"; паросилова - літ."Ж-2"; прибудова - літ."Ж-3" ; холодильник - літ."Н"; гараж - літ."В"; склад - літ."в-1"; навіс - літ."в-2"; вбиральня - літ."Г"; склад - літ."Д"; прибудова - літ."д"; навіс - літ."д-1"; склад - літ."д-2"; прохідна - літ."д-3"; майстерня - літ."Е"; склад - літ."З"; господарська будівля - літ."Х"; господарська будівля - літ."Р"; навіс - літ."Ф"; відстійник - літ."М-2"; відстійник - літ."М-3"; відстійник - ліг."М-4"; відстійник - літ."М-5"; біовідстійник - літ,"М-6"; водонапірна башта - літ."К"; трансформаторна підстанція - літ.'Т"; компресорна літ.'Ц"; компресорна - літ."Ц-1"; ворота з хвірткою - літ."N'; огорожа - літ,"№-1"; огорожа - літ."N-2"; ворота - літ."N-3"; огорожа - літ."N-4"; огорожа - літ."N-5"; оглядова яма - літ."Я"; оглядова яма - літ."Я-1".

ГУ ДФС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-2020 від 25.07.2018 року, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2017 рік у розмірі 187030,80 грн.

Позивач, не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням відповідача, звернулась з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наявні у матеріалах справи документи не свідчать про те, що об`єкт нерухомого майна використовувався у 2017 році за функціональним призначенням саме позивачем - фізичною особою ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з підпунктом 266.1.1. пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування, згідно з положеннями підпункту 266.2.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Так підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 Податкового кодексу України).

Отже, підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування.

Об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України вказує на те, що ключовим критерієм є функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

Між тим, обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм «будівлі промисловості», лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Поряд з цим, норми права не містять вичерпного переліку таких об`єктів, як будівлі промисловості та відсутні положення, які є винятком із загального правила. Внаслідок чого при застосовуванні системного способу тлумачення, який вимагається при застосуванні поширювального тлумачення дозволяє дійти до висновку, сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Оскільки «будівлі промислові», які є у складі об`єктів нежитлової нерухомості виступають загальним критерієм визначення об`єкта оподаткування (підпункт «ґ» підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України), то встановлення пільги шляхом звільнення від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, «будівель промисловості», зокрема виробничих корпусів, цехів, складських приміщень промислових підприємств ( підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України) не свідчить про недостатню чіткість податкового законодавства, оскільки увівши певний загальний критерій «будівлі промислові», законодавець визначив спеціальний об`єкт (об`єкти) який звільнено від оподаткування, і зі змісту норми зрозуміло, яких об`єктів стосується така пільга.

При цьому, саме законодавець приймає рішення про встановлення пільг, відтак він може в подальшому змінити норму, яка встановлює преференцію, не змінюючи загального критерію, про який йшлося вище.

Отже й підстави для застосування компенсаторних правозастосовних нормативних механізмів - презумпції правомірності рішень платника податку (у даному випадку відповідно підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 та пункт 56.21 статті 56 Податкового кодексу України) відсутні, оскільки немає колізії нормативно-правового регулювання.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 17 лютого 2020 року у справі №820/3556/17 висловив правову позицію, що таке застосування вказаної правової норми відповідає принципам рівності усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації (підпункт 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України), єдиного підходу до встановлення податків і зборів (підпункт 4.1.11 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України) і нейтральності оподаткування (підпункт 4.1.8 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України).

Наданням пільги щодо сплати податку, звільненням від сплати податків, держава має на меті встановлення певного рівня соціального або економічного захисту відповідної категорії платників податків.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Так, позивачем в позовній заяві зазначено, що комплекс будівель та споруд, власником якого вона була до 27.10.2017 року, за вимогами ДК 018-2000 належить до класу (код 1251) «Будівлі промислові» та не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

На підтвердження вказаних обставин, позивачем надано до суду технічний паспорт на виробничий будинок, який розташований за адресою - Харківська область, Нововодолазький район, с. Новоселівка, вул. Воскресінська, б.233, замовником якого є ТОВ «МК Європейський».

Також, позивачем надано до суду Експертний висновок Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві» виготовлений на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «МК Європейський», згідно якого для класифікації об`єктів нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю «МК Європейський» правомірно використаний чинний державний класифікатор будівель та споруд ДК 018:2000, використана Замовником методика класифікації об`єктів нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю «МК Європейський» повністю відповідає чинним нормативним вимогам, віднесення об`єктів нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю «МК Європейський» за класифікаційними ознаками державного класифікатора будівель та споруд ДК 018:2000 відповідно до функціонального призначення об`єктів, визначеного Замовником, виконане вірно, класифікація за державним класифікатором будівель та споруд ДК 018:2000 в Переліку нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю «МК Європейський», наведеному у додатку 1 до листа від 20.04.2018 р. № 4) відповідає чинним нормативним вимогам і може бути використана, не обмежуючись, для цілей, визначених ДК 018:2000.

Крім того, позивачем надано до суду виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «МК Європейський» (місцезнаходження юридичної особи - Харківська область, Нововодолазький район, с. Новоселівка, вул. Воскресінська, б.233), згідно якої основний вид економічної діяльності є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Згідно вказаної виписки керівником ТОВ «МК Європейський» є Золотько Інна Володимирівна.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «МК РІАЛ» (місцезнаходження юридичної особи - Харківська область, Нововодолазький район, с. Новоселівка, вул. Воскресінська, б.233), згідно якої основний вид економічної діяльності є виробництво м`яса. Згідно вказаної виписки керівником ТОВ «МК РІАЛ» є ОСОБА_2 .

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що вищевказані документи не можуть свідчити про те, що об`єкт нерухомого майна використовувався у 2017 році за функціональним призначенням саме позивачем - фізичною особою ОСОБА_1 .

Разом з тим позивач стверджує, що ОСОБА_1 через володіння корпоративними правами у ТОВ "МК РІАЛ" здійснює господарську діяльність з виробництва м`яса та м`ясної продукції у комплексі промислових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , тобто об`єкт нерухомого майна використовувався у 2017 році за функціональним призначенням.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є одним із засновників ТОВ "МК РІАЛ" (35855917), видами діяльності якого є: 10.11 Виробництво м`яса (основний); 01.46 Розведення свиней; 01.62 Допоміжна діяльність у тваринництві; 10.13 Виробництво м`ясних продуктів; 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. н. в. і. у.; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 46.24 Оптова торгівля шкірсировиною, шкурами та шкірою.

На підтвердження факту використання спірного об`єкта нерухомого майна у 2017 році за функціональним призначенням, позивачем було надано суду докази здійснення ТОВ "МК РІАЛ" господарської діяльності у комплексі промислових приміщень у 2017 році (т. 2 а.с. 8-73).

Таким чином, позивач реалізувала своє право на підприємницьку діяльність, в тому числі шляхом створення юридичної особи з використанням у її діяльності власного нерухомого майна.

Зважаючи на те, що зазначене нерухоме майно позивача за своїми будівельно-технічними характеристиками є промисловими будівлями, а позивач є засновником юридичної особи, основний вид діяльності якої відповідає призначенню будівель, колегія суддів дійшла висновку, що таке майно у розумінні підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу не може виступати об`єктом оподаткування, оскільки використовується позивачем у господарській діяльності.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0-2020 від 25.07.2018 року, винесеного Головним управлінням державної фіскальної служби у Харківській області, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2017 рік у розмірі 167413,20 грн., є такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині постанови про задоволення позову.

Судові витрати підлягають перерозподілу в порядку ч. 1, 6 ст. 139 КАС України в частині, що переглядається судом апеляційної інстанції, з урахуванням здійсненого судом першої інстанції розподілу в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 ..

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 року по справі № 520/11278/18 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0-2020 від 25.07.2018 року, винесеного Головним управлінням державної фіскальної служби у Харківській області, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2017 рік у розмірі у розмірі 167 413,20 грн.

Прийняти в цій частині постанову, якою зазначені позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-2020 від 25.07.2018 року, винесеного Головним управлінням державної фіскальної служби у Харківській області, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2017 рік у розмірі у розмірі 167 413 (сто шістдесят сім тисяч чотириста тринадцять) грн. 20 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКГІП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у загальному розмірі 4185 (чотири тисячі сто вісімдесят п`ять) грн. 33 коп., в т.ч. 1674,13 грн. за подання позовної заяви та 2511,20 за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 11.12.2020 року