Справа № 263/13809/20
Суддя: Ікорська Є. С.
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/271/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючої судді Ікорської Є.С.,

за участю секретаря Шпичак Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради про скасування постанови від 04 листопада 2020 року № 2147 про притягнення до адміністративної відповідальності.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що згідно з протоколом №674994 від 19 червня 2020 року, складеного поліцейським Центрального ВП ГУНП в Донецькій області, ОСОБА_1 цього ж дня о 13:50 год., знаходячись на робочому місці у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , нібито реалізувала алкогольний напій (пляшку «Шейк» об`ємом 0,33 л, з вмістом спирту 7% вартістю 24,50 грн.) неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 156 КУпАП. Вказує, що заперечення даного факту та вказівку на відсутність будь-яких доказів у справі при її повторному розгляді адміністративною комісією при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради до уваги прийнято не було, у зв`язку з чим 04 листопада 2020 року винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 2147, якою її визнано винною, але провадження закрито внаслідок слину строків притягнення до адміністративної відповідальності. Вважає дану постанову незаконною через відсутність події адміністративного правопорушення. Зазначає, що у матеріалах справи не міститься жодних доказів порушення правил торгівлі алкогольними напоями, крім голослівних пояснень «потерпілої», яка в силу свого віку могла підписати будь-що, та рапорту працівника поліції, зацікавленого в отриманні «результатів» своєї роботи. Касовий чек про таку фінансову операцію в матеріалах справи відсутній. Навпаки, нею надавався Z-звіт за весь торгівельний день, з якого вбачається, що був лише один продаж одночасно 2 пляшок напою «Шейк» о 09:43 годині. Якби нею була здійснена операція продажу товару без застосування РРО, то на підтвердження такого факту мала б бути й постанова про притягнення її до відповідальності за ст. 155-1 КУпАП. Разом з тим, потерпіла не була викликана на засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради для надання пояснень, що свідчить про необ`єктивність та однобічність розгляду справи. Окрім того, сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він лише фіксує суб`єктивну думку уповноваженої особи суб`єкта владних повноважень і не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Також просила суд звернути увагу на те, що вона при прийомі на роботу до магазину була ознайомлена з відповідною інформацією щодо заборони продажу тютюнової та алкогольної продукції неповнолітнім дітям. Протокол огляду складений працівником поліції в порушення статей 251, 264, 265 КУпАП, оскільки містить посилання на норми кримінально-процесуального законодавства та, навпаки, не містить детальний опис пляшки і подальшу її долю після вилучення. Також в матеріалах справи є дуже поганої якості фотографія, з якої неможливо встановити, де, коли і ким зроблений даний знімок та що він доводить.

23 листопада 2020 року від відповідача - Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 04 листопада 2020 року на засіданні Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради розглянуто протокол про адміністративне правопорушення, складений Центральним відділом поліції ГУНП в Донецькій області № 674994 від 19 червня 2020 року, відповідно до якого 19 червня 2020 року о 13:50 год. ОСОБА_1 , знаходячись на своєму робочому місці у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , реалізувала пляшку «Шейк» об`ємом 0,33 л, з вмістом спирту 7% вартістю 24,50 грн. неповнолітній особі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є порушенням ч. 2 ст. 156 КУпАП. На засідання Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради 04 листопада 2020 року позивач з`явилась та надала власне пояснення. За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № 674994 від 19 червня 2020 року та матеріалів доданих до протоколу винесено постанову від 04 листопада 2020 року № 2147 про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного, та закрито на підставі ч. 7 ст. 247 КУпАП. Постанова отримана ОСОБА_1 особисто, про що мається відмітка у постанові від 04 листопада 2020 року № 2147. Вказує, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» продавець зобов`язаний отримати у покупця паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця. У разі відмови покупця надати такий документ продаж забороняється. Просили звернути увагу суду на те, що з доданих позивачем Z-звітів не вбачається факт реалізації слабоалкогольного напою «Шейк» о 09:43 год., а відповідно до пояснень неповнолітньої, чек при купівлі товару їй не видавався. А факт продажу ОСОБА_1 підтверджується її ж поясненнями.

У подальшому, представником відповідача ОСОБА_3 подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з урахуванням раніше поданого відзиву.

Позивач у прохальній частині позову просила суд розглянути справу за її відсутності.

Рух справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд указаної справи вирішено проводити за правилами параграфу 2 глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України, з повідомленням (викликом) сторін.

Судом досліджуються саме представлені сторонами докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається кожна з них, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, виходить з такого.

Судом установлено, що Центральним відділом поліції ГУНП в Донецькій області складено протокол серії АПР18 № 674994 від 14 червня 2020 року, відповідно до якого, 19 червня 2020 року о 13:50 год. ОСОБА_1 , знаходячись на своєму робочому місці у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , реалізувала пляшку «Шейк» об`ємом 0,33 л, з вмістом спирту 7% вартістю 24,50 грн. неповнолітній особі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Постановою адміністративної комісії виконкому Маріупольської міської ради від 04 листопада 2020 року № 2147 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, та закрито на підставі ч. 7 ст. 247 КУпАП.

Оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримано 23 листопада 2020 року, про що свідчить її особистий підпис у постанові від 04 листопада 2020 року № 2147.

Відповідно до долучених письмових пояснень ОСОБА_1 представником Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради вбачається, що із поясненнями, викладеними у поясненнях, вона не згодна, тому власноруч зазначила, що вона не здійснювала продаж алкогольного напою «Шейк», об`ємом 0,33 л неповнолітній дівчині.

Згідно з поясненнями ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання пояснила, що вона зайшла у магазин «Паляниця» 19 червня 2020 року о 13:50 год. де придбала слабоалкогольний напій «Шейк», об`ємом 0,33 л, вартістю 24,50 грн., чек не видавався, до неї підійшли співробітники поліції та спитали скільки їй років та де вона придбала слабоалкогольний напій. Також мається відмітка, що «донька допитана у моїй присутності», однак прізвище, ім`я та по-батькові з датою не містить, є тільки підпис невідомої особи.

Також доданий протокол огляду та вилучення від 19 червня 2020 року слабоалкогольного напою «Шейк», об`ємом 0,33 л, вартістю 24,50 грн., паспортних даних понятих такий не містить, лише прізвища, ім`я та по-батькові, адреса проживання.

Відповідно до фото неповнолітньої ОСОБА_2 , яке додано до відзиву представником відповідача, остання зовні виглядає як досить доросла особа. Зовнішній вигляд даної особи не викликає сумнівів у досягненні нею повноліття.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності у сфері торгівлі.

Спірним у справі є правомірність дій посадової особи з встановлення вини ОСОБА_1 у порушенні правил торгівлі алкогольними напоями та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Приписами статті 15-3 вищевказаного Закону встановлені обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів, а саме: заборонено здійснювати продаж алкогольних напоїв і тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років. Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

За приписами статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Механізм застосування фінансових санкцій визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790 (далі - Порядок № 790), відповідно до пункту 5 якого підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Частиною 2 статтею 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) встановлена відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Відповідно до п. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних, міських рад вирішують усі справи про адміністративні правопорушення, за винятком віднесених цим Кодексом до відання інших органів (посадових осіб) (ст. 214 КУпАП).

Адміністративні комісії утворюються відповідними органами місцевого самоврядування у складі голови, заступника голови, відповідального секретаря, а також членів комісії. В адміністративних комісіях при виконавчих органах міських рад є посада звільненого відповідального секретаря комісії. Порядок діяльності адміністративних комісій встановлюється цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Адміністративні комісії при виконавчих комітетах районних у містах рад утворюються у разі надання районній у місті раді та її виконавчому комітету відповідних повноважень міською радою.

Порядок утворення інших колегіальних органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, а також порядок розгляду справ у цих органах визначаються законами України (ст. 215 КУпАП).

За приписами ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 156 КУпАП

Підставою для розгляду адміністративною комісією справи є протокол про адміністративне правопорушення, складений у встановленому порядку уповноваженою на те посадовою особою, іншими особами відповідно до Кодексу.

За визначенням ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За визначенням ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону (ст. 245 КУпАП).

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є лише одним із можливих видів доказів наряду зокрема і з протоколом про адміністративне правопорушення.

Враховуючи докази, які надані на підтвердження скоєння адміністративного правопорушення, суд приходить до наступного.

Так, ОСОБА_1 із поясненнями, викладеними у поясненнях, які зазначені не нею іншим почерком, вона не згодна, тому власноруч зазначила, що вона не здійснювала продаж алкогольного напою «Шейк», об`ємом 0,33 л неповнолітній дівчині.

До протоколу додане фото, на якому зображена ОСОБА_2 з пляшкою слабоалкогольного напою «Шейк», об`ємом 0,33 л, відеозйомка не проводилась, на наданих фото відсутня прив`язка до місцевості, дата, час фотознімку. Відеозапис суду надано не було. Тобто, відсутні підстави вважати, що фото зроблене саме за цією адресою, тому суд не може прийняти їх до уваги як належні та допустимі докази в розумінні ст. 73, 74 КАС України.

Фіскальний чек відсутній, доказів на підтвердження здійснення підприємницької діяльності (реалізації товарів) без застосування реєстраторів розрахункових операцій суду не представлено.

Що стосується письмових пояснень ОСОБА_2 , які долучені відповідачем до матеріалів справи, слід зазначити, що такі не можуть бути належним доказом для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності з огляду на позицію, висловлену Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 27 червня 2019 року (справа № 560/751/17), відповідно до якої пояснення свідків, які були надані при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визнано необґрунтованими з тих підстав, що пояснення не є належними доказами правомірності притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Долучений відповідачем рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до позиції, висловленої Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 20 травня 2020 року (справа № 524/5741/16-а), рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Окрім того, відповідно до позиції, висловленої Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 161/5372/17), обставини, що підтверджуються показаннями свідка, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Дослідивши докази у сукупності, слід дійти висновку, що беззаперечних доказів на підтвердження вчинення правопорушення ОСОБА_1 суду не надано, тобто наразі не встановлено, що вона дійсно реалізувала алкогольний напій неповнолітній, а тому наявність чи відсутність в її діях події адміністративного правопорушення відповідачем безсумнівно не установлено.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід відзначити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За змістом статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявність у її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, підстави, за яких винесена оскаржувана постанова, не ґрунтуються на всебічному, повному та обґрунтованому дослідженні матеріалів адміністративної справи, тому постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ст. 143 КАС України судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 9, 10, 11, 242, 245, 246, 286 КАС України, ст. ст. 152, 219, 251, 280, 284, 293 КУпАП, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 04 листопада 2020 року № 2147 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП, та закриття провадження на підставі ст. 38 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити.

Стягнути з Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, юридична адреса: пр. Миру, 70, м. Маріуполь, Донецька область.

Суддя Є.С. Ікорська