Справа № 756/11513/20
Суддя: Белоконна І. В.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження № 2-а/756/259/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«10» грудня 2020 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Белоконна І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Крамара Романа Петровича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що інспектор УПП в Дніпропетровській області Крамар Р.П. 06 лютого 2020 року протиправно виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, згідно якої позивач нібито порушив вимоги ПДР, а саме 23.01.2020 у ході обстеження автомобільної дороги Т- 0432 «Божедарівка- Малософіївка - Нікополь» 56 км+330 км було виявлено, будучи посадовою особою не вжив своєчасних заходів з ліквідації ямковості та вибоїн, а за неможливості це зробити не вжив своєчасних заходів з огородження та позначення відповідними дорожніми знаками або обмеження руху по ній, чим порушив вимоги п. 3.11, 3.12 ДСТУ 3587-97, ПКМУ № 198 від 30.03.1994 п.11, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Позивач зазначив, що вказаного правопорушення він не вчиняв, однак інспектор протиправно не взяв до уваги пояснення позивача та притягнув його до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику осіб.

02 грудня 2020 року до суду надійшов відзив на вищевказаний позов, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити, оскільки спірна постанова є правомірною, а підстави для її скасування, на його думку, відсутні, оскільки на вказаній ділянці дороги саме позивач є відповідальною особою за порушення п. 3.11, 3.12 ДСТУ 3587-97.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд вбачає можливим розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вбачає необхідним у задоволенні позову відмовити з огляду на таке.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідач інспектор УПП в Дніпропетровській області Крамар Р.П. 06 лютого 2020 року виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, згідно якої позивач порушив вимоги ПДР, а саме 23.01.2020 у ході обстеження автомобільної дороги Т- 0432 «Божедарівка- Малософіївка - Нікополь» 56 км+330 км було виявлено, будучи посадовою особою не вжив своєчасних заходів з ліквідації ямковості та вибоїн, а за неможливості це зробити не вжив своєчасних заходів з огородження та позначення відповідними дорожніми знаками або обмеження руху по ній, чим порушив вимоги п. 3.11, 3.12 ДСТУ 3587-97, ПКМУ № 198 від 30.03.1994 п.11, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 140 КУпАП. Внаслідок чого ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 1 020,00 гривень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На вимогу вищевказаних норм законодавства позивачем не надано суду доказів спростування вказаних у спірній постанові відомостей.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно п. 3.1 ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні проїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.

Відповідно до п. 3.1.2 ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні проїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І III з категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см - для решти категорій і груп.

Частиною 1 ст. 140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, судом встановлено, що ТОВ «Автомагістраль-Південь» не є суб`єктом даного правопорушення, оскільки несе відповідальність виключно перед замовником, яким є Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області, а ОСОБА_1 її відповідальною посадовою особою.

Оцінюючи в сукупності всі зібрані по справі докази, зокрема пояснення сторін, дані, викладені в оскаржуваній постанові, суд критично ставиться до пояснень позивача щодо відсутності в його діях порушень п. 3.11, 3.12 ДСТУ 3587-97. Зокрема суд вважає, що такі пояснення дані позивачем з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки його пояснення у позовній заяві не підтверджені жодним належним та допустимим доказом.

Про обґрунтованість притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП також вказує те, що матеріали справи не містять будь-які дані, які б спростовували доводи, викладені в оскаржуваній постанові. При розгляді справи та винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідачем були належним чином оцінені всі зібрані по справі докази, зокрема враховані пояснення правопорушника, дотримані вимоги ст. 251, 254, 256, 280 КУпАП, правильно визначено статтю, якою нормою закону передбачено відповідальність за вчинення такого правопорушення та застосовано стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 140 КУпАП. Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 140, 222, 247, 251, 254, 256, 258, 280, 283, 284, 293 КУпАП, ст. 9, 76-78, 244-246, 257, 262 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Белоконна