Справа № 297/1850/20
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 297/1850/20 пров. № А/857/12405/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2020 року (ухвалене в м. Берегове в порядку загального позовного провадження судом під головуванням судді Гал Л.Л., дата складення повного рішення не зазначена) у справі №297/1850/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області Легещич Руслана Михайловича про визнання протиправною та скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення, суд -

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просив:

визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2961796 від 11 серпня 2020 року про притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову у справі про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №2961796 від 11.08.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 80 копійок та витрати, пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

З ухваленням такого рішення в частині стягнення розміру судових витрат не погодився позивач, вважаючи, що в цій частині суд першої інстанції допустив порушення норм матеріально і процесуального права, а тому в цій частині підлягає зміні у сторону збільшення судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги в розмірі 3500 грн. Просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на його користь витрати, пов`язані з наданням правової допомоги (щодо подання апеляційної скарги) в розмірі 1000 гривень.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує, що до матеріалів справи долучено квитанцію про оплату витрат на правову допомогу в сумі 3500 грн та розрахунок витрат на правову допомогу. В останньому документі зазначено, що адвокат витратив 7 годин на правовий аналіз наданих клієнтом пояснень, усні консультації клієнта, аналіз судової практики стосовно ситуації, описаної клієнтом та власне підготовку адміністративного позову, а також контроль розгляду справи. Вважає, що всі вказані дії були необхідними та адвокат об`єктивно повинен був витратити 7 годин часу на зазначену справу. Тому є необґрунтованим та неправильним те, що суд вважав складність та цінність даної справи незначною і в порядку ч. 6 ст. 134 КАС України вважав за необхідне зменшити розмір компенсації судових витрат. Крім того, суд першої інстанції не виклав детальний розрахунок того, яким чином він дійшов до суми у 2500 грн, а саме, які види робіт, проведені адвокатом є обґрунтованими, який час для них був потрібен та яка вартість є справедливою для відповідного виду робіт. Також вказує, що відповідач не заявляв клопотання про зменшення судових витрат, а отже, суд за власною ініціативою не повинен був зменшувати розмір компенсації судових витрат.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 124 КАС України, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання не прибули, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Клопотань про відкладення слухання справи не направляли.

В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що 11.08.2020 року інспектором Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області Легещич Р.М. винесена постанова серії ЕАМ №2961796 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою на позивача накладено штраф в розмірі 425 грн.

Згідно вказаної постанови, позивач 11.05.2020 року о 13:54 годині в м. Берегове по вул. Верешмарті керував автомобілем марки Skoda Oktavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , переїхав на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ПДР порушення проїзду на заборонений сигнал світлофора (а.с.7).

Не погоджуючись із вказаною постановою про накладення адміністративного стягнення, позивач звернувся до суду із даним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, оскільки вина позивача у порушенні п. 8.7.3 ПДР не доведена, тому дії суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірним, постанова складена на позивача є незаконною і підлягає скасуванню.

При вирішенні питання щодо розподілу між сторонами понесених судових витрат, суд першої інстанції встановив, що розмір витрат понесених позивачем у даному випадку витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката на підготовку позову, який не є складним «стандартним» позовом у справі з приводу рішень суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, значення даної справи для позивача на якого був накладений не великий штраф в розмірі 425 грн, не є співмірним із складністю даної категорії справ та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг, а також ціною позову та значенням справи для сторони. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відшкодування позивачу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 2500 грн.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 132 КАС України).

Частинами 1 та 2 ст. 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Судом встановлено, що 31.08.2020 між адвокатом Мензак Юлієм Юлійовичем та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг представника в адміністративній справі, предметом якого є надання правової допомоги, пов`язаної із захистом його прав, законних інтересів та послуг представника у адміністративній справі про скасування постанови серії ЕАМ №2961796 від 11 серпня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, при розгляді її судами всіх інстанцій, а клієнт зобов`язується виплатити адвокату винагороду за надання юридичних послуг представника (а.с.14).

Позивачем долучено розрахунок гонорару за надання правової допомоги (а.с.12), квитанцію до прибуткового касового ордера №03 від 07.09.2020 на загальну суму 3500 грн (а.с.13).

Відповідно до розрахунку гонорару за надання правової допомоги, адвокатом Мензаком Ю.Ю. надані наступні послуги:

- правовий аналіз наданих клієнтом пояснень, усні консультації клієнта, 2 години, 500 грн за 1 годину, сумарно 1000 грн;

- перегляд законодавчої бази, аналіз судової практики, 1 година, 500 грн за 1 годину, сумарно 500 грн;

- підготовка та подання адміністративного позову, 3 години, 500 грн за 1 годину, сумарно 1500 грн;

- контроль ходу розгляду справи дистанційними засобами, участь у судових засіданнях 1 година, 500 грн за 1 годину, сумарно 500 грн.

Загальна вартість наданих послуг становить 3500 грн (а.с.12).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону, іншими видами правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

В межах розгляду даної справи представником позивача було здійснено представництво та надано інші види правової допомоги (консультації, складання процесуальних документів тощо).

Всі заявлені до відшкодування види робіт, виконані адвокатом мають бути, підтверджені належними доказами.

Присуджуючи позивачу частково відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 2500 грн, суд першої інстанції виходив з того, що справа за вказаною позовною заявою в своїй категорії є стандартною, не складною, врахував значення даної справи для позивача, не великий розмір штрафу накладеного на позивача в сумі 425 грн. У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що вартість надання таких послуг адвоката в даній категорії справ в заявленій сумі 3500 грн є завищеною, а тому в даному випадку витрати на правову допомогу за надані послуги на правничу допомогу підлягають зменшенню.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи скаржника та такими, які спростовуються матеріалами справи щодо зменшення судом суми витрат на правничу допомогу, оскільки суд першої інстанції дослідив зміст договору про надання правової допомоги, розрахунок гонорару за надання правової допомоги та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі, квитанцію, а також врахував критерії об`єктивного визначення розміру гонорару за послуги адвоката, з урахуванням конкретних обставин, та при вирішенні питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу дійшов правильного висновку щодо необхідності обмежити такий розмір з 3500 грн до 2500 грн.

У решті рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2020 року з урахуванням положень статті 308 КАС України у даній справі не є предметом апеляційного перегляду.

Щодо посилання позивача на те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, а оскільки відповідачем не подавалось таке клопотання, суд першої інстанції не мав права самостійно зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 7, 8, 9 ст. 139 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд вправі зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами ч. 7, 8, 9 ст. 139 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, а тому посилання позивача щодо неможливості суду самостійно зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката є безпідставними.

Щодо вимог скаржника, зазначених в апеляційній скарзі про стягнення з відповідача витрат в сумі 1000 грн за подання апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про те, що з огляду на відсутність підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, судові витрати, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не підлягають стягненню, з урахуванням частини 6 статті 139 КАС України.

За даних обставин, враховуючи те, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходив з критеріїв їх співмірності із обсягом складених адвокатом в рамках цієї адміністративної справи документів, часу, витраченого адвокатом на надання таких послуг, а також на представництво інтересів у судових засіданнях, складність справи, ціни позову та значення справи для сторони, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому підстав для його зміни чи скасування в оскаржуваній частині немає.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду в оскаржуваній частині, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2020 року у справі № 297/1850/20 в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 80 копійок та витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Т. В. Онишкевич
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 10 грудня 2020 року.