Справа № 640/8410/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8410/19 Суддя (судді) першої інстанції: Клименчук Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 02 квітня 2019 року №КВ636/1760/АВ/ТД/ФС,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Київській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 02 квітня 2019 року №КВ636/1760/АВ/ТД/ФС про накладення штрафу у розмірі 1 502 280, 00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що інспекторами відповідача проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю, за результатами якого виявлені порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП України, зокрема, щодо допущення до роботи працівників без укладення трудового договору та не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Представниками відповідача складено Акт №КВ 639/1760/АВ від 22 березня 2019 року та у подальшому винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу №КВ636/1760/АВ/ТД/ФС від 02 квітня 2019 року про накладення штрафу у розмірі 1 502 280, 00 грн.

Позивач посилається на те, що із рядом працівників, щодо яких йдеться в Акті та постанові, укладалися цивільно-правові договори на надання ФОП ОСОБА_1 оплачуваних послуг за актами прийому-передачі робіт, при цьому здійснювалися необхідні податкові відрахування з суми винагороди, що належали виплаті виконавцям послуг - податок з доходів фізичних осіб, військовий збір, єдиний соціальний внесок.

Посилаючись на те, що порушень трудового законодавства не допускав, а висновки Акту та постанови є помилковими, позивач оскаржив їх до суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 грудня 2019 року Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 №КВ636/1760/АВ/ТД/ФС від 02 квітня 2019 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Головне управління Держпраці у Київській області звернулося до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 27 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим не вірно застосовано норми матеріального та процесуального права під час ухвалення рішення.

Зокрема, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що під час проведення інспекційного відвідування позивача інспекторами праці дотримано вимог законодавства, зокрема, Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26 квітня 2017 року, правомірно складено Акт та винесено постанову про накладення штрафу, оскільки виявлені факти допущення до роботи працівників без укладення трудового договору та не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року, після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги відповідно до ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ Держпраці у Київській області, встановлено учасникам процесу строк, протягом якого можливо подати відзив на апеляційну скаргу. Іншою ухвалою суду від 08 жовтня 2020 року призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження з 11 грудня 2020 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року продовжено строк розгляду справи на строк, достатній для всебічного та повного розгляду справи.

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначається, що судом першої інстанції обґрунтовано викладено позицію щодо протиправності постанови відповідача від 02 квітня 2019 року, у зв`язку з недотриманням порядку проведення перевірки та оформлення її результатів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до наказу ГУ Держпраці у Київській області від 07 березня 2019 року №1289 та направлення на проведення інспекційного відвідування №639 від 11 березня 2019 року уповноваженими представниками проведено інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1 .

Ураховуючи те, що предметом інспекційного відвідування є не тільки додержання законодавства про працю, а й виявлення неоформлених трудових відносин, відповідачем прийнято рішення не попереджувати позивача завчасно про інспекційне відвідування. Перед початком інспекційного відвідування інспектор праці пред`явив позивачу службове посвідчення та надав направлення на проведення інспекційного відвідування, про що наявна відповідна відмітка в матеріалах.

Відповідно до пункту 12 Порядку №295 вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця є обов`язковими для виконання.

Інспектором праці надано вимогу про надання документів № 639 від 11 березня 2019 року, у якій окрім особових справ працівників, наказів про їх прийняття та звільнення, штатного розпису, посадових інструкцій, вимагалося надання цивільно-правових угод, на які посилався позивач.

Згідно положень пункту 16 Порядку № 295 у разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який підписується за можливості керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Копія такого акту надсилається органам, яким підпорядковується об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням. У разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акту про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку надання документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування зупиняється.

З огляду на такі положення Порядку № 295, а також тих обставин, що 11 березня 2019 року позивачем не надано необхідних для перевірки документів, інспектором праці складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №КВ639/1760/АВ/НД від 12 березня 2019 року.

Зазначений акт від 12 березня 2019 року підписаний позивачем без зауважень, з чого суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач був обізнаний про необхідність надання документів, які б підтверджували законність підстав для перебування працюючих осіб на робочих місцях, зокрема, цивільно-правових угод, на які він посилався під час первинного відвідування інспекторів праці 11 березня 2019 року. Проте, виходячи з пояснень відповідача, витребуваних документів для перевірки позивачем надано не було.

Відповідно до пункту 19 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складається акт, а у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

За результатами інспекційного відвідування складено Акт (невиїзного інспектування) №КВ/639/1760/АВ від 22 березня 2019 року, відповідно до змісту якого, зокрема встановлено, що під час інспекційного відвідування 11 березня 2019 року за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 виявлено працівників та інших осіб, які перебували на робочих місцях та виконували обов`язки продавців-консультантів, при собі мали бейджі з написом назви магазину. Працівники на момент інспекційного відвідування надавали консультації з продажу непродовольчих товарів, зокрема, щодо якості, розмірів, вартості товару.

За висновками Акту від 22 березня 2019 року у порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП України фізичні особи допущені до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Окрім цього, стосовно зазначених осіб у порушення вимог статей 253, 254, 256 КЗпП України ФОП ОСОБА_1 не сплачував загальнообов`язкових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та пенсійне забезпечення.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 295 якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в Акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акту. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Зауваження на Акт від 22 березня 2019 року не подавалися, що не заперечується позивачем.

Надалі, відповідачем винесено оскаржувану постанову №КВ636/1760/АВ/ТД/ФС від 02 квітня 2019 року про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП України (за допуск до роботи фізичних осіб (загалом 12 осіб) без належного оформлення трудових правовідносин) у розмірі 1 502 280, 00 грн., не погоджуючись з якою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи аргументи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів виходить з того, що відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України державний контроль та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, врегульовано Порядком №295, пунктом якого визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів. Контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці.

Пунктом 27 Порядку № 295 встановлено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Відповідно до пункту 29 Порядку №295 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що ГУ Держпраці у Київській області проведено позапланову перевірку на підставі наказу від 03 березня 2019 року №1289 «Про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 », у якому підставою для проведення перевірки серед іншого зазначено: за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої з інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством.

Водночас, положеннями частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлений перелік підстав для здійснення позапланових заходів.

Приписами частини другої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Також пунктом 5 Порядку № 295 визначено чіткий перелік підстав для проведення інспекційного відвідування, зокрема передбачено призначення перевірки за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Із змісту наказу відповідача від 07 березня 2019 року не вбачається жодних посилань на інформацію, отриману із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, джерел, зазначених у підпунктах 1,2,4-7 цього пункту, які б давали можливість керівнику органу контролю прийняти рішення про проведення інспекційного відвідування.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем ані у відзиві на позовну заяву, ані в апеляційній скарзі не зазначено жодної інформації щодо конкретних підстав для призначення позапланового інспекційного відвідування позивача.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх та обґрунтованих підстав для призначення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 .

Також колегія суддів погоджується з обґрунтуваннями суду стосовно того, що чинним законодавством України не передбачено у яких саме випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а у яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт/надання послуг. Сторони договору вільні у своєму виборі щодо форми оформлення відносин та на власний розсуд можуть визначати вид такого договору. Укладення цивільно-правового договору є виключним правом суб`єктів господарювання, що забезпечено Конституцією України та Цивільним кодексом України.

Роботодавці мають право укладати цивільно-правові договори з фізичними особами на виконання певних видів робіт та надання послуг, укладення яких узгоджується з приписами Цивільного кодексу України.

Як вбачається із змісту наявних у справі цивільно-правових договорів, укладених позивачем із фізичними особами, їх предметом є: надання послуг (виконання робіт) продавця-консультанта непродовольчих товарів: консультації покупцям щодо наявності непродовольчих товарів, розмірів, цін (одяг, взуття та аксесуари), розкласти акуратно товар на полицях в торгівельному залі.

У цивільно-правових договорах, укладених між позивачем та фізичними особами, відсутні будь-які відомості про те, який саме результат роботи (послуг) повинен передати виконавець замовнику. Договори не містять жодних даних щодо обсягу виконуваної роботи (послуг) у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню, їх якісних та кількісних характеристик. Тобто, укладені договори фактично передбачають виконання особами трудових функцій за конкретною професією - продавець, що є ознакою трудових відносин, оскільки виконувана ними робота є процесом праці, яка не передбачає будь-якого кінцевого результату.

Водночас, оформлені відповідачем під час перевірки документи містять суттєві розбіжності щодо кількості осіб, з якими позивач не оформив трудових відносин (12 осіб, як зазначено в Акті від 22 березня 2019 року та постанові від 02 квітня 2019 року) такі показники різняться з фактично перерахованими у зазначених документах, а стосовно двох осіб не надано будь-якої інформації. При цьому сума штрафу в оскаржуваній постанові від 02 квітня 2019 року визначена з урахуванням 12 осіб із застосуванням положень абз.2 частини другої статті 265 КЗпП України.

Отже, сума нарахованого відповідачем штрафу з урахуванням таких розбіжностей є сумнівною.

Стосовно неналежного повідомлення позивача про розгляд справи про накладення штрафу, колегія суддів зазначає, що лист щодо відповідного розгляду №44/3/19/4780, призначеного на 02 квітня 2019 року на 10.55, направлено ГУ Держпраці у Київській області на адресу позивача згідно реєстру поштових відправлень 27 березня 2019 року, та отримано позивачем 01 квітня 2019 року о 19.00.

Відповідач вважає, що повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу спрямовано ним до пошти вчасно, за п`ять днів до розгляду, і він не відповідає за роботу поштового відділення. Проте, учасник справи має бути повідомленим про розгляд справи за п`ять днів до дати розгляду, що має враховувати відповідач для забезпечення права заінтересованої особи на належний захист та прийняття участі у розгляді, можливість вчасно підготуватися та скористатися правом на отримання професійної правничої допомоги.

Колегія суддів зазначає, що в апеляційній скарзі апелянтом не наведено інших аргументів, ніж у відзиві на позовну заяву, а наявні доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки при розгляді справи останнім вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та дотримано норм процесуального права.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко