Справа № 804/7908/17
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 804/7908/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 р. (суддя Врона О.В.) в адміністративній справі № 804/7908/17 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 141530,83 грн., який виник внаслідок несплати узгодженого грошового зобов`язання.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 р. позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 р. В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник наводить доводи своєї незгоди із нарахуванням податкового зобов`язання зі сплати земельного податку.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

У відповідності до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України судом апеляційної інстанції здійснено процесуальне правонаступництво відповідача у справі Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Згідно договорів оренди землі від 06.12.2012р. за №02685 та 02686, позивач орендує земельні ділянки для ведення фермерського господарства, які знаходяться за межами населеного пункту, на території Михайлівської сільської ради. В інтегрованій картці платника податків по орендній платі з фізичних осіб станом на 02.10.2017 по позивачу обліковується податковий борг на суму 141 530,83 грн. який виник в результаті несплати у встановлені терміни сум грошових зобов`язань донарахованих контролюючим органом згідно податкового повідомлення-рішення від 04.10.2016 №27981 в сумі 5593,20 грн. терміном сплати 15.05.2017, податкового повідомлення-рішення від 04.10.2016 №2798 в сумі 53063,35 грн. терміном сплати 15.05.2017, податкового повідомлення-рішення від 29.06.2017 №2361 в сумі 29810,93 грн. терміном сплати 29.08.2017, податкового повідомлення-рішення від 29.06.2017 №234 в сумі 53063,35 грн. терміном сплати 29.08.2017. На момент подачі позовної заяви податкова заборгованість не скасована і не списана.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість.

Колегія суддів погоджується із таким висновком та зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, які регулюються Податковим кодексом України.

Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. Відповідно до п. 36.1, п. 36.2 ст. 36 Податкового Кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідно до п.87.1 ст.87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Згідно п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання податковим органом за підставами зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. Згідно ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податковою повідомлення-рішення.

Як встановлено судом першої інстанції, податковий борг виник у зв`язку із несплатою узгодженого грошового зобов`язання, відтак у позивача, як контролюючого органу, наявні законні підстави для її стягнення у судовому порядку.

Доводи скаржника зводяться до його незгоди із правильністю нарахування податкового боргу. Однак, перевірка правомірності податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг, не є предметом розгляду у цій справі. Під час розгляду апеляційної скарги представник скаржника не надав суду доказів оскарження податкових повідомлень-рішень.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 р. в адміністративній справі № 804/7908/17 а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 01 грудня 2020 р. і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий