Справа № 360/3844/20
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2020-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3844/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О. В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом представника позивача Степанової Ольги Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання протиправною відмову у видачі паспорта у формі книжечки та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява представника позивача Степанової Ольги Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, в якому позивач просила:

- визнати противоправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Луганській області у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Луганській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач отримала 09.02.2017 паспорт громадянина України у формі ID-картки (орган видачі 4439). 18.06.2020 позивач звернулася до відповідача з заявою про відмову від документа, що містить безконтактний електронний носій, від присвоєного їй унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), видалення УНЗР з реєстру та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки, вилучення її персональних даних з ЄДЦР із забороною накопичувати, зберігати, використовувати, розповсюджувати та передавати іншим особам її персональні дані, знищення усіх її біометричних даних : фото, електронного підпису та відбитків пальців.

Листом № Л-81/6/4401-20/3301.3/9504-20 від 03.07.2020 відповідачем було відмовлено в оформленні і видачі позивачці паспорта громадянина України зразка 1994 року, з посиланням на Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України".

Позивач вважає дії відповідача протиправними, а тому за захистом своїх прав звернулася до суду.

Відповідач позовні вимоги не визнав, до канцелярії суду надав відзив від 29.10.2020, в якому заперечував щодо вказаного позову (а.с. 77-90). В обґрунтування відзиву зазначив, що на підставі заяви-анкети № 312130 від 24.01.2017 для внесення до Єдиного Державного Демографічного Реєстру», підписаною особисто позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка просила внести до ЄДДР інформацію, яка містить персональні дані, у зв`язку із оформленням на її ім`я паспорта громадянина України (первинне оформлення), позивачу було оформлено та видано паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій № НОМЕР_1 від 09.02.2017 строком дії до 09.02.2021.

Тому, відповідальність та обов`язок за зберігання паспорта громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій № НОМЕР_1 від 09.02.2017, покладається саме на позивача ОСОБА_1 , даний паспорт є дійсний (строк дії до 09.02.2021) та придатний до використання, у зв`язку з чим, у позивача відсутні підстави для його повернення.Крім того, даний паспорт було оформлено позивачу без відбитків пальців, оскільки остання не надала згоду на отримання відцифрованих відбитків пальців її рук та внесення до безконтактного електронного носія відцифрованих відбитків пальців, що передбачено п. 13 ч. 1 ст. 7 Закону про ЄДДР.

Таким чином, відомості про позивача ОСОБА_1 (її персональні дані) вже внесені до Єдиного Державного Демографічного Реєстру при оформленні позивачем паспорта громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій № НОМЕР_1 від 09.02.2017, строком дії до 09.02.2021, що свідчить про надання позивачем згоди на обробку її персональних даних під час заповнення позивачем 24.01.2017 заяви-анкети, та підтверджує, що спірні правовідносини у даній справі не є тотожними спірним правовідносинам зразкової справи № 806/3265/17, на яку посилається представник позивача у позовній заяві від 06.10.2020.На підставі вищевикладеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.15-16).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 від 17.01.2001 (а.с.40).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 24.01.2017 особисто подала заяву-анкету № 312130 до Сєвєродонецького МВ УДМС України в Луганській області для оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм (а. с. 35) та даний паспорт на ім`я позивача був виданий 09.02.2017, паспорт дійсний до 09.02.2021 (а. с. 8).

18.06.2020 позивач звернулася до Управління ДМС України в Луганській області з заявою про відмову від документа, що містить безконтактний електронний носій, та від присвоєного ідентифікатора УНЗР (а. с. 34).

Листом № Л-81/6/4401-20/3301.3/9504-20 від 03.07.2020 відповідачем було відмовлено в оформленні і видачі позивачці паспорта громадянина України зразка 1994 року, з посиланням на Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України", оскільки ОСОБА_1 вже отримала паспорт, який є дійсний на день звернення.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам, якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Приписами частин першої та другої статті 32 Конституції України установлено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012 надано офіційне тлумачення положення частини другої статті 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 8 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначені Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі - Закон).

Положеннями підпункту «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону передбачено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зокрема, паспорт громадянина України.

Частинами другою та четвертою статті 14 Закону визначено, що документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

Аналіз викладених норм вказує, що чинним законодавством передбачена можливість видачі документа у формі книжечки і у вигляді картки.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України (частина перша, абзац перший частини другої статті 21 Закону).

У відповідності до частини п`ятої статті 21 Закону оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб`єктами, передбаченими пунктом 4 частини першої статті 2 цього Закону.

Згідно пункту 3 Розділу І Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII (в редакції постанови Верховної Ради України від 02.09.1993 № 3423-XII; далі - Положення № 2503-XII) бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Станом на день виникнення спірних правовідносин (день подання заяви) оформлення та видача паспорта регулюється Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 745; далі - Порядок № 302).

Приписами підпункту 1 пункту 7 Порядку № 302 установлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Крім того, згідно пункту 9 Порядку № 302 за оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта справляється адміністративний збір у порядку та розмірах, установлених законодавством. Адміністративний збір справляється у разі оформлення замість втраченого або викраденого, обміну паспорта зразка 1994 року. За оформлення паспорта вперше адміністративний збір не справляється.

Пунктом 35 Порядку № 302 визначено перелік документів, які необхідно подати заявнику для оформлення паспорта.

Працівник територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення паспорта, вчиняє дії, передбачені пунктами 24- 29, 32 і 33 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи (пункт 37 Порядку № 302).

Отже, передумовою оформлення та видачі паспорта громадянина України є подання відповідної заяви з відповідними документами.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до відповідача з заявою від 24.06.2020 про відмову від документа, що містить безконтактний електронний носій, та від присвоєного ідентифікатора УНЗР, однак дана заява складена у довільній формі (а. с. 34).

Тобто, оскільки заява подана позивачем у довільній формі, то вказане звернення не може бути підставою для видачі паспорта будь-якого зразка, у тому числі і у вигляді книжечки.

В даному випадку лист відповідача від 03.07.2020 № Л-81/6/4401-20/4401.3/9504-20 про розгляд звернення позивача не є відмовою в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, оскільки позивач не звертався до відповідача з заявою-анкетою про надання адміністративної послуги з наданням необхідних документів визначених Порядком № 302.

Сама по собі незгода позивача зі змістом цієї відповіді не спростовує факту розгляду звернення позивача у встановленому законом порядку та не може бути підставою для визнання протиправними дій відповідача, оскільки позивачем не дотримано встановленої законодавством процедури.

Крім того, згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 має паспорт з безконтактним електронним носієм, який дійсний до 09.02.2021, тому відповідач відмовив ОСОБА_1 в оформленні або видачі паспорта у формі книжечки.

Суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 806/3265/17 (провадження № 11-460заі18) та наголошує на тому, що позивач, як і будь-який громадянин України не позбавлений права вибору форми національного паспорта.

Відповідно до пп.2 п. 1 розділу I Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, особа вже отримала паспорт, який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього, непридатності для подальшого використання).

Суд зауважує, що відповідний вибір позивач зробив самостійно шляхом звернення із заявою-анкетою щодо оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та отримав даний паспорт, який є дійсний до 09.02.2021.

Відтак, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача видати позивачу паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки, у зв`язку з чим позовні вимоги у відповідній частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії, чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову представника позивача Степанової Ольги Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати не підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 241-246, 255, 262, 263, 295, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову представника позивача Степанової Ольги Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання протиправною відмову у видачі паспорта у формі книжечки та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Ірметова