Справа № 380/8141/20
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року справа №380/8141/20

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» (місцезнаходження: 81118, Львівська область, Пустомитівський район, с.Ставчани, ) звернулося до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 01135, м.Київ, проспект Перемоги, 14, ), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №193616 від 07.07.2020.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначив, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №193616 від 07.07.2020 складена відповідачем із порушенням норм діючого законодавства, так як габаритно-ваговий контроль транспортного засобу був проведений відповідачем за відсутності методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, без урахування того, що загальна маса транспортного засобу не перевищувала нормативно допустимої, а також властивостей сипучого вантажу. На думку позивача, такі дії відповідача порушують законні його права, тому він звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою судді від 09.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, установлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

Відповідач заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України до суду не надав, про розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін був повідомлений належним чином шляхом направлення ухвали про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі рекомендованною кореспонденцією за адресою відповідно до приписів ч.8 ст.126 КАС України.

Ухвалу суду від 09.10.2020 відповідачем отримано особисто 27.11.2020. Докази наведенного містяться у матеріалах справи.

Інших заяв від представників сторін до суду не надходило.

Суд встановив таке.

Контролюючими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 21.05.2020 відповідно до направлення на перевірку №000183 від 14.05.2020 на автомобільній дорозі М-06 «Київська область» (36 км СПВК) проведено рейдову перевірку у зоні габаритно-вагового контролю транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Під час проведення вказаної перевірки зупинено транспортний засіб марки DAF (ДНЗ НОМЕР_1 ) з напівпричепоп Bodex НОМЕР_2 , який належить ТзОВ «Транс-Сервіс-1».

За результатами перевірки щодо транспортного засобу відповідно складено: акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №235162 від 21.05.2020; розрахунок №024343 від 11.05.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, згідно з ТТН від 21.05.2020 №417551.

Управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області, якому було передано справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт ТзОВ «Транс-Сервіс-1», 07.07.2020 прийнято постанову про застосування до останнього адміністративно-господарського штрафу №193616 за порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у розмірі 17000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся із цим позовом до суду про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Суд при вирішенні спору виходив з такого.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 2344-III).

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Відповідно до ч.7 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед іншого, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пп.2, 15 пункту 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування;

Згідно з пунктом 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» № 592 від 26.06.2015 утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки та Управління Укртрансбезпеки у Львівській області.

Частиною 14 ст.6 Закону № 2344-ІІІ визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до ст. 6 Закону № 2344-ІІІ Кабінет Міністрів України 08.11.2006 прийняв постанову № 1567, якою затвердив Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок № 1567). Цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з пунктами 2,3 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Пунктом 4 Порядку № 1567 визначено, що державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (пункт 14 Порядку № 1567).

Згідно з пунктом 16 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки можливе, серед іншого, здійснення габаритно-вагового контролю.

Судом з матеріалів справи встановлено, що при проведенні перевірки транспортного засобу марки DAF (ДНЗ НОМЕР_1 ) з напівпричепоп Bodex НОМЕР_2 , контролюючими особами Укртрансбезпеки встановлено порушення, а саме: перевезення вантажів з перевищенням встановлених законодавством вагових норм понад 10% але не більше 20% без відповідного дозволу, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III.

Відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач при обґрунтуванні позовних вимог наголосив, що відповідачем протиправно застосовано до нього адміністративно-господарські штрафи, оскільки при визначенні відсотка перевищення габаритно-вагових параметрів не враховано допустимого перевищення таких параметрів (2%), передбаченого п. 21 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007.

З приводу вказаних доводів позивача суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» № 879 від 27.06.2007 затверджено, зокрема:

- Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879);

- ставки плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 879 такий визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

За визначеннями, наведеними в пункті 2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (підпункт 4).

Пунктом 3 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль (пункт 15 Порядку № 879).

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль (пункт 16 Порядку № 879).

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (пункт 20 Порядку № 879). При цьому як передбачає пункт 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

За визначенням, наведеним у пункті 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2011, габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами визначають Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 (далі - Правила № 30).

Згідно з пунктом 2 цих Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

При цьому, як визначено абзацом 4 пункту 4 Правил № 30, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до ст. 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Оскільки вагові параметри транспортних засобів позивача із урахуванням результатів їх зважування відповідачем перевищують нормативні більше, ніж на 2 відсотки, то такі транспортні засоби позивача вважаються великоваговим та повинні були здійснювати рух автомобільними дорогами на підставі дозволів.

Вказані обставини позивачем не заперечуються та визнаються.

Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів визначено в пунктах 20-30 Порядку № 1567.

Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (пункт 20).

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис (пункт 21).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (пункт 22).

Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням (пункт 25).

Відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова №193616 від 07.07.2020 про застосування до ТзОВ «Транс-Сервіс-1» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00грн. ґрунтується на тому, що позивач порушив вимоги ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (надання послуг перевезення вантажів без оформлення документів), відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III.

Встановлене відповідачем порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт полягає в тому, що перевізник здійснював перевезення великовагового вантажу без відповідного дозволу на перевезення вантажу, що перевищує вагові обмеження.

Проте, враховуючи, що за змістом ст. 4 та ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком № 879, яким і керувався відповідач.

Такі висновки щодо суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 02.08.2018 по справі № 820/1420/17.

Безпідставним є посилання позивача на те, що загальна маса транспортного засобу не перевищувала нормативно допустимої, як на підставу протиправності складеного розрахунку плати за проїзд, оскільки, в даному випадку проведеним зважуванням встановлено, що навантаження складає 12,26 тон при нормативно допустимому 11 тон.

Так, положення пункту 22.5 Правил дорожнього руху окремо встановлюють заборону на рух транспортних засобів та їх составів із перевищенням навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т.

Отже рух транспортного засобу із перевищення лише одного нормативного допустимого вагового параметру, такого як навантаження на здвоєну вісь транспортного засобу, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Посилання позивача на невідповідність зважувального обладнання вимогам законодавства також є безпідставним, з огляду на наступне

Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 № 255 затверджено Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених (далі - Вимоги).

Відповідно до п. 8 Вимог, вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.

За приписами пункту 9 Вимог, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Доказів того, що відповідач проводив зважування за допомогою ваг, які не мають періодичної повірки та не відповідають вимогам законодавства суду не надано.

Встановлене відповідачем порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт полягає в тому, що перевізник здійснював перевезення великовагового вантажу без відповідного дозволу на перевезення вантажу, що перевищує вагові обмеження.

У відсотковому співвідношенні перевищення навантаження на строєну вісь транспортного засобу порівняно з нормативно допустимим (10%) становило 20%.

Нормами Правил №30 визначено, що допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд (абз. 4 п. 4).

Відтак суд погоджується із твердженням позивача про те, що вагові параметри, які перевищують нормативні на 2%, є допустимими ваговими параметрами, у той час як встановлені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху вагові параметри є нормативними параметрами.

Суд зауважує, що зазначеним абзацом 4 пункту 4 Правил № 30 регулюється питання плати за проїзд, що впливає у подальшому на визначення ставки такої. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» від 27.06.2007 № 879 перевищення саме допустимих осьових навантажень є підставою визначення ставки плати за проїзд. Цей факт судом береться до уваги.

Як уже встановлено судом, підставою для винесення оскаржуваної постанови стало перевищення відповідачем встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III.

Зі змісту вказаної норми слідує, що перевищення автомобільним перевізником саме встановлених законодавством (тобто пунктом 22.5 Правил дорожнього руху) вагових норм від 10% до 20% є підставою для застосування до нього відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що допустимі вагові параметри (які допускають 2% відхилення від нормативно встановлених) мають значення при визначенні ставки плати за проїзд автомобільними дорогами, що у свою чергу впливає на розмір плати за такий проїзд. У той же час згідно з абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III підставою для застосування відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу є перевищення від 10% до 20% саме встановлених законодавством вагових норм.

Оскільки судом встановлено, що позивач допустив перевищення навантаження на строєну вісь порівняно з нормативно допустимим то відсутні підстави вважати винесену відповідачем постанову протиправною з підстав неправильного визначення відсотку перевищення.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін на підтвердження своїх правових позицій, суд доходить переконання, що оскаржувана постанова Управління Укртрансбезпеки у Львівській області відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені ч. 2 ст. 2 КАС України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, з огляду на що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, - в и р і ш и в :

у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» (місцезнаходження: 81118, Львівська область, Пустомитівський район, с.Ставчани, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 01135, м.Київ, проспект Перемоги, 14, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п 15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

Суддя Лунь З.І.