Справа № 640/13536/19
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 640/13536/19

адміністративне провадження № К/9901/25855/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у місті Запоріжжі Запорізької області

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року

у справі №640/13536/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у місті Запоріжжі Запорізької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Державної казначейської служби України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління Державної казначейської служби України у місті Запоріжжі Запорізької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Державної казначейської служби України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача - Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області, інших співвідповідачів, що полягає у відмові відповідача як суб`єкта владних повноважень, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, прийняти до виконання виконавчий лист № 280/380/19 від 09 квітня 2019 року про стягнення з боржника коштів у сумі 17 243,93 грн.;

- зобов`язати Державу Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області та/або Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області та/або Державну Казначейську службу України включити заборгованість перед ОСОБА_1 , за виконавчим листом № 280/380/19 від 09 квітня 2019 року про стягнення коштів у сумі 17 243,93 грн. до бюджетної програми (КПКВ 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою") датою надходження - 23 квітня 2019 року або іншою датою, визначеною судом у даній справі.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року, якою позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у місті Запоріжжі Запорізької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Державної казначейської служби України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області задоволено частково.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, відповідачем подано касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року касаційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у місті Запоріжжі Запорізької області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у справі №640/13536/19 залишено без руху.

Недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року, скаржником усунуто у строк.

Щодо оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року, суд зазначає наступне.

Разом з тим, Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до частини 1 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Пунктом 2 ч. 5 статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до ч. 1 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Крім того, згідно з ч. 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 4 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у даній справі є визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання прийняти до виконання виконавчий лист.

Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний відповідачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 , розглянутої в порядку спрощеного позовного провадження, не підлягають касаційному оскарженню.

Оскаржуючи судове рішення, розглянуте за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач зазначає, що вказана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, проте жодним чином не обґрунтовує це, не посилається на різноманітність такої практики, не зазначає норму права та правовідносини, які вона врегульовує, що потребують висновку Верховного Суду стосовно питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Разом з тим, відповідачем у касаційній скарзі не наведено інших підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій підлягали перегляду в касаційному порядку, що є передумовою для перевірки мотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France") від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; "Гомес де ла Торре проти Іспанії" ("Brualla Gomes de la Torre v. Spain") від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

Також, у пункті 22 рішення у справі "Мельник проти України" (заява №23436/03) Європейського Суду з прав людини зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним і воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами і цілями.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Державної казначейської служби України у місті Запоріжжі Запорізької області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у справі №640/13536/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у місті Запоріжжі Запорізької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Державної казначейської служби України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.Е. Мацедонська

Судді Н.А. Данилевич

Н.В. Шевцова