Справа № 420/10744/20
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного регіонального управління Одеський прикордонний загін 26 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 р. по 2018 р., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26.07.2018 р., вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду до відповідача Південного регіонального управління Одеський прикордонного загін 26, з позовною заявою в якій просив:

(1).Визнати протиправною бездіяльність Південного регіонального управління Одеський прикордонного загін 26 щодо ненарахування та невиплати, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , грошової компенсації додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26.07.2018 року.

(2). Зобов`язати Південне регіональне управління Одеський прикордонний загін 26 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , грошової компенсації додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26.07.2018 року.

ІІ. Аргументи сторін
(а) Позиція Позивача
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Наказом Начальника 26 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної Прикордонної служби України за № 249-ОС від 16.07.2018 року. позивач звільнений у запас з військової служби Збройних Сил України, та виключено зі списків особового складу та направлено для постановки на військовий облік до Суворовського районного військового комісаріату м. Одеси.

Однак, станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів з позивачем розрахунки щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної відпустки, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 2015-2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом не день звільнення з військової служби 16.07.2018 року.

Позивач додаткову пільгову відпустку учасника бойових дій не використовував за вказаний період, що вбачається з Витягу з наказу №249-ОС від 16.07.2018 р.

13.08.2020 р. позивач звернувся з заявою до відповідача про здійснення виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки з 2015-2018 роки.

25.08.2020 р. відповідач листом повідомив позивача, що сума компенсації буде виплачена після надходження фінансування на відповідні цілі.

Позивач вважає, що відповідач своєю бездіяльністю порушує його права щодо своєчасної виплати усіх належних йому при звільненні сум.

(б) Позиція відповідача
05.11.2020 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву , в якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Оскільки військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) під час особливого періоду гарантовано надання тільки щорічних основаних відпусток, то під час звільнення з військової служби грошова компенсація може надаватися тільки за всі невикористані дні такої відпустки. Тобто на цей час виплата компенсації за невикористані дні додаткової відпустки чинними нормативно правовими актами не передбачена.

(в) Відповідь на відзив
25.11.2020 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження своїх вимог та заперечень викладених у відзиві на позовну заяву.
ІІІ. Процедура та рух справи
20.10.2020 року Одеський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Справу суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

ІV. Обставини справи, встановлені судом, та докази на їх підтвердження
Позивач учасник бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 16.02.2015 р.

Наказом Начальника 26 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної Прикордонної служби України за № 249-ОС від 16.07.2018 р. позивач звільнений у запас з військової служби Збройних Сил України, та виключено зі списків особового складу та направлено для постановки на військовий облік до Суворовського районного військового комісаріату м. Одеси.

19.08.2020 р. наказом Начальника 26 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної Прикордонної служби України за № 311-ОС у наказ за № 249-ОС від 16.07.2018 р. внесено зміни, а саме доповнено абзацом: «Виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 роки у загальній кількості 56 календарних днів».

Однак, станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів з позивачем розрахунки щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної відпустки, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 2015-2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом не день звільнення з військової служби 16.07.2018 року.

Позивач додаткову пільгову відпустку учасника бойових дій не використовував за вказаний період, що вбачається з Витягу з наказу №249-ОС від 16.07.2018 р.

13.08.2020 р. позивач звернувся з заявою до відповідача про здійснення виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки з 2015-2018 роки.

25.08.2020 р. відповідач листом повідомив позивача, що сума компенсації буде виплачена після надходження фінансування на відповідні цілі.

V Джерела права та висновки суду
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Законом України Про відпустки від 05 листопада 1996 року №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: щорічні відпустки та основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 16-2 Закону України Про відпустки від 05 листопада 1996 року №504/96-ВР додаткова відпустка окремим категоріям громадян та постраждалим учасникам Революції Гідності, учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, особам, реабілітованим відповідно до Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Статтею 5 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року №3551-XII, зазначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Статтею 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року №3551-XII, зазначено, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно п. 8 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України Про відпустки. Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України Про відпустки або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Абзацом 3 пункту 14 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей зазначено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів (п. 17 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей).

В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець (п. 18 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей).

Надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 статті 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

У разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 статті 10-1, такі відпустки надаються у наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів.

Суд встановив, що відповідач всупереч ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» при звільненні позивачу не виплатив грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 р. по 2019 р.

Отже, позивач маючи статус учасника бойових дій за період з 2015 р. по 2018 р., проходячи військову службу, фактично не використав свого права на додаткову відпустку, передбачену п.12. ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст..16-2 Закону України «Про відпустки» та в результаті порушення відповідачем вимог визначених абзацом 3 п.14 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо повного розрахунку у рік звільнення з військовослужбовцями за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, позивач не отримав грошову компенсацію за вказаний період.

Таким чином, спірні правовідносини щодо отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у зв`язку із звільненням позивача виникли в особливий період.

Отже, позивачу, якій не використав щорічну додаткову відпустку, при його звільненні відповідач повинен був нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану відпустку.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

У рішенні Верховного Суду від 16.06.2019 року по справі №620/4218/18 (зразкова справа) зазначено, що ознаками типової справи є:

- позивач, фізична особа: учасник бойових дій, звільнений з військової служби; - відповідач, суб`єкт владних повноважень: військова частина, на якій позивач перебував на забезпечені; -підстави спору: а) фактичні відносини, які виникли між учасником бойових дій і військовою частиною щодо проходження ним публічної (військової) служби, ненарахування та невиплати грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій; б) нормативні - норми права, які регулюють відносини між позивачем і відповідачем щодо проходження публічної (військової) служби, набуття статусу учасника бойових дій, нарахування та виплати грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій; - предмет спору: а) протиправна бездіяльність військової частини щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації при звільнені за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч.1 ст.12 Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в період визначений підпунктами 17-18 ст.101 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Висновки Верховного Суду у цій зразковій справі підлягають застосуванню в адміністративних справах щодо звернення до суду осіб, звільнених з військової служби, яким було відмовлено у виплаті грошової компенсації при звільнені за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч.1 ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в період визначений підпунктами 17-18 ст.101 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Верховний Суд у рішенні від 16.06.2019 року по справі №620/4218/18 зазначив, що відповідно до ч. 14 ст. 101 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей. Норми Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації. Таким чином, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч.1 ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту з 2015 року по 2018 рік.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 21.08.2019 року залишила без змін рішення Верховного Суду від 16.06.2019 року по зразковій справі №620/4218/18.

Таким чином, відповідач протиправною ненарахував та невиплатив, позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 р. по 2018 р.

Для належного захисту прав позивача суд за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 р. по 2018 р., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення позивача з військової служби 26.07.2018 р.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч.2 статті 77 КАС України: « В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача».

Враховуючи викладене вище, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та належать до задоволення.

VI. Розподіл судових витрат
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору в порядку п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», питання про їх розподіл судом не вирішується.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 2,77,139, 244-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправною бездіяльність Південного регіонального управління Одеський прикордонного загін 26 щодо ненарахування та невиплати, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , грошової компенсації додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26.07.2018 року.

3. Зобов`язати Південне регіональне управління Одеський прикордонний загін 26 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , грошової компенсації додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26.07.2018 року.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

4. Позивач- ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,.

Відповідач - Південне регіональне управління Одеський прикордонний загін 26 адреса: 65121, м. Одеса, вул. Левітана,113 .

Суддя О.Я. Бойко

.