Справа № 160/10613/19
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2020 р., ухваленою за результатами розгляду апеляційної скарги Дніпровської митниці Держмитслужби, залишено без змін рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 р., яким задоволено позов ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про рішення про коригування митної вартості товарів від 04 жовтня 2019 р. №UA110150/2019/200209/2.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2020 р., ухваленою за результатами розгляду апеляційної скарги Дніпровської митниці, скасовано додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 р. про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби судові витрати та ухвалено нове рішення.
До апеляційного суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл витрат позивача на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції у розмірі 2700 грн.
Відповідач надіслав до апеляційного суду заяву про зменшення витрат на правничу допомогу, в якій просить відмовити у задоволенні заяви позивача. Відповідач зазначає, що розмір витрат на подання двох відзивів на апеляційні скарги є неспівмірним зі складністю справи (незначної складності) та часом, витраченим адвокатом.
Сторони, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду справи, доказом чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу 26.10.2020, позивачу - 23.10.2020, суду уповноважених представників не направили, про причини неприбуття не повідомили.
Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.
Колегія суддів вважає, що зазначена заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з положеннями частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини 3 цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 р. у справі "Баришевський проти України," від 10 грудня 2009 р. у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 р. у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 р. у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2019 р. у справі № 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.
При вирішенні питання про відшкодування витрат, колегія суддів враховує наступні обставини: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Відповідно акта наданих послуг від 28.08.2020 до договору про надання правової допомоги від 25.10.2019 адвокатом були виконані такі роботи: підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 29.01.2020 - 1900,00 грн.; підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення суду першої інстанції від 12.02.2020 - 800 грн.
Так, відповідно до матеріалів справи представником позивача було надано відзив на апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 29.01.2020 на двох аркушах (а.с.267-268 т.1) та на додаткове рішення від 12.02.2020 на одному аркуші (а.с. 263 т.1).
Враховуючи те, що адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та не зазначення представником позивача кількості годин, витрачених на підготовку відзивів на апеляційні скарги, колегія суддів вважає, що відзиви на апеляційні скарги відповідача за своїм змістом не свідчать про необхідність витрачання адвокатом значного обсягу часу, тому сума у розмірі 600 грн. є, на думку колегії суддів, співмірною та обґрунтованою.
Керуючись статтями 252, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 01 грудня 2020 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий - суддя А.В. Шлай
суддя О.О. Круговий
суддя Т.С. Прокопчук