Справа № 160/8013/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2020 року Справа № 160/8013/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлаковій Н.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в якій просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості не отриманого речового майна;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не отримане речове майно в сумі 26 865,75 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем в порушення вимог статті 9-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, при звільненні з військової служби не виплачено позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в розмірі 26 865,75 грн.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити з задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач зазначає, що станом на 24.04.2020р. коли позивач вперше звернулась до військової частини НОМЕР_1 с заявою про виплату грошової компенсації вже не була військовослужбовцем, що унеможливлювало виплату зазначеної компенсації. А довідка № 25 не відповідала вимогам порядку оскільки в ній не зазначено звання позивача.
28.08.2020р. позивач направила відповідь на відзив, згідно якого зазначила що твердження позивача не спростовані останнім, оскільки згідно з практикою Верховного Суду військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію.
Відповідач направив заперечення на відповідь на відзив, згідно яких просив відмовити у задоволенні поданого позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до пункту 3 Розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній з 02.04.2020), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 06.10.1997р. по 31.03.2020р. проходила військову службу в Збройних Силах України, у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2020р., старшого солдата ОСОБА_1 , яка знаходилась у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , звільнену наказом начальника Східного територіального управління Військової служби правопорядку (по особовому складу) від 31.03.2020р. № 13-РС з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку с закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої ст..26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», направлено для зарахування на військовий обік до Соборного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Дніпра. З 31.03.2020р. виключено зі списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення.
Одночасно з виключенням зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 зі старшим солдатом ОСОБА_1 проведено остаточний розрахунок, що включає премію, одноразову грошову допомогу при звільненні. Грошова компенсація за не отримане під час проходження військової служби речове майно не виплачена.
Згідно з наданою позивачу довідкою № 25 від 10.03.2020р. копія якої міститься в матеріалах справи та досліджена судом, за підписом начальника позаштатного ГВ військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_2 , начальника РКВ військової частини НОМЕР_2 підполковника С.В. Журенко, про вартість речового майна, що належить до видачі, усього предметів: 113 найменувань, на загальну суму 26 865,75 грн., Як зазначила позивач, довідка видана військовими посадовими особами військової частини НОМЕР_2 у зв`язку з тим, що військова частина НОМЕР_1 знаходиться на речовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 .
Таким чином, сума невиплаченої позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини складає 26 865,75 гривень.
14.04.2020р. позивач звернулась до відповідача заявою про видачу наказу щодо грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, та здійснити виплату грошової компенсації вартості за неотримане речового майна у розмірі 26 865,75 грн.
За результатами розгляду вказаної заяви, відповідач листом №2664 від 27.04.2020р. повідомив позивача, що довідка № 25 про вартість речового майна, що належить до видачі не відповідає вимогам Додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016р. Також повідомлено про необхідність надання виправленої довідки про вартість речового майна, що належить до видачі у відповідності до керівних документів.
Ознайомившись з листом від 27.04.2020р., позивач звернулась з листом від 29.05.2020р., з наданням повторно отриманої Довідки № 25 від 10.03.2020р. про вартість речового майна, що належить до видачі на загальну суму 26 865, 75 грн.
Вказаний лист отриманий відповідачем 01.06.2020р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення яке міститься в матеріалах справи. Проте станом на час розгляду справи судом, відповідь на вказане звернення не надана.
При вирішенні спору суд виходить із того, що як передбачено ст.2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Згідно з ч.1 ст.9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016 (надалі - Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно), грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (п.4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно).
Виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік (п.7 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно).
Як зазначено у п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого 10.12.2008 Указом Президента України №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. (…) Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Таким чином, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби, за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини та довідки про вартість речового майна.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (пункт 5 Порядку № 178).
Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232 (далі -Інструкція № 232), встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку № 178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.
Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.
Отже, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.
Відтак, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно.
Такий висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 23 серпня 2019 року в справі № 2040/7697/18, який також підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Враховуючи вищевикладене доводи відповідача з посиланням на те, що позивач станом на час звернення с заявою про виплату грошової компенсації вже не була військовослужбовцем, що унеможливлювало виплату зазначеної компенсації, судом не приймаються.
Щодо посилань відповідача на недоліки довідки № 25 про вартість речового майна, що належить до видачі наданої позивачкою, як такої що не відповідала вимогам порядку оскільки в ній не зазначено звання позивача, то вказані доводи судом також не приймаються, оскільки вказані недоліки були виправлені, а в дослідженій судом довідці № 25 від 10.03.2020р. яка міститься в матеріалах справи, зазначено звання позивачки «ст.солдат», що відповідає інформації зазначеній у військовому квитку позивача, так і у Витязі з Наказу про звільнення позивача від 31.03.2020р. Крім того окремі недоліки форми не можуть бути підставою для позбавлення позивача законного права на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, яке підлягало виплаті під час звільнення позивача з військової служби.
Як вже встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, позивачу при звільненні не виплачено грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
Таким чином, якщо держава задекларувала певні правила проведення розрахунку при звільненні військовослужбовця, то вона зобов`язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»).
Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення «Москаль проти Польщі»).
Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії»).
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у невиплаті під час звільнення позивача грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, не провівши із позивачем повний розрахунок грошового забезпечення, так і не виплатив вказану компенсацію на звернення позивача з листом від 29.05.2020р., з наданням повторно отриманої Довідки № 25 від 10.03.2020р. про вартість речового майна, що належить до видачі на загальну суму 26 865, 75 грн.
Вказаний лист отриманий відповідачем 01.06.2020р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення яке міститься в матеріалах справи. Проте станом на час розгляду справи судом, відповідь на вказане звернення не надана.
Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, то з огляду на наявність саме пасивної поведінки відповідача, щодо не вчинення дій по виплаті належної суми компенсації, та не надання відповіді на звернення позивача від 29.05.2020р., щодо виплати вказано суми компенсації, суд прийшов до висновку що відповідачем допущена саме протиправна бездіяльність.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчиненої ним бездіяльності.
З урахуванням наведеного, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії підлягає задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалось, так як позивач на підставі ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 26 865,75 грн. (двадцять шість тисяч, вісімсот шістдесят п`ять гривен, сімдесят п`ять копійок).
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за неотримане речове майно у сумі 26 865,75 грн. (двадцять шість тисяч, вісімсот шістдесят п`ять гривен, сімдесят п`ять копійок).
Згідно ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Н.В. Турлакова