Справа № 166/623/20
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 166/623/20 пров. № А/857/11974/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу інспектора взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Лося Валентина Володимировича на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 14 серпня 2020 року у справі №166/623/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Лося Валентина Володимировича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення (головуючий суддя першої інстанції Лозицький С.О., місце ухвалення смт. Ратне),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до інспектора взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Лося В. В., Департаменту патрульної поліції, у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПР18 № 517287 від 08.06.2020 року та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень. Також, просить стягнути понесені нею судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 14 серпня 2020 року позов задоволено повністю. Скасовано постанову командира взводу №2 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Лося В.В. серії ДПР18 №517287 від 08.06.2020 року і провадження у справі закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Стягнуто на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (адреса: 03048, Україна, м.Київ, Солом`янський район, вул. Федора Ернста, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 40108646) судові витрати у розмірі 1920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) грн 40 копійок.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, інспектором взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Лось В.В подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права. Доводи апелянта зводяться до того, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. В даному випадку безсумнівно можна зробити висновок, що понесені позивачем витрати є неспівмірними із складністю справи та ціною позову. Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не врахував даних обставин справи та не оцінив, що заявлений розмір витрат на правову допомогу не є справедливим і співмірним. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції переглядає апеляційну скаргу в частині вирішення судом першої інстанції питання про розподіл судових витрат.

Приймаючи рішення в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача належним чином доведено вартість послуг з надання професійної правничої допомоги, яка підлягає стягненню з відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду частково не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З наведеного слідує, що в підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем заявлені до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката в суді першої інстанції, у розмірі 1500 грн на підставі договору про надання правової допомоги №92 від 22 червня 2020 року.

На підтвердження надання правової допомоги позивачем представлено копії акту про надання правової допомоги №1 від 24 червня 2020 року, прибуткового касового ордеру №29 від 24.06.2020 року та квитанції до прибуткового касового ордеру №29 від 24.06.2020 року.

Так, згідно з наданими документами, позивач сплатила адвокату Колєсніку Б.В. кошти в загальному розмірі 1500 грн., з яких: укладення договору про надання правової допомоги №92 від 24.06.2020 року та усна консультація за ставкою 300 грн. за одну годину на суму 300 грн.; складення, погодження з позивачем і направлення до суду позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ставкою 400 грн. за одну годину на суму 1200 грн. Крім того, квитанцією від 23.06.2020 року підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477- IV від 23.02.2006р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Слід зазначити, що в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

З огляду на викладене, враховуючи складність розглядуваної справи (спір стосується правомірності постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у виді штрафу у розмірі 425 грн), обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для особи, яка є стороною у справі, суд вважає обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу саме в розмірі 400 грн.

Таким чином, виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, значення справи для сторін, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість та підставність заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу саме в розмірі 400 грн.

Крім того, квитанцією від 23.06.2020 року підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп.

Враховуючи викладене, суми витрат зі сплати судового збору та на правничу допомогу, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції в розмірі 820 грн 40 коп.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат слід змінити з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Лося Валентина Володимировича задовольнити частково.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 14 серпня 2020 року у справі №166/623/20 в частині вирішення питання про розподіл судових витрат змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (адреса: 03048, Україна, м. Київ, Солом`янський район, вул. Федора Ернста, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 40108646) судові витрати у розмірі 820 (шістсот сімдесят) гривень 40 копійок.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький