Справа № 212/6766/20
Суддя: Чайкін І. Б.
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/6766/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - Чайкіна І.Б., за участю: секретаря судового засідання Бесараб О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ Шеремета Артема Сергійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТІ про скасування постанови серії ЕАМ № 3059160 від 30 серпня 2020 року про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ Шеремета Артема Сергійовича в якому просив : а) визнати дії інспектора лейтенанта УПП в Кіровоградській області Шеремета Артема Сергійовича відносно накладення адміністративного стягнення; б) скасувати постанову серії АЕМ № 3059160 від 30 серпня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Мотивуючи свою заяву тим, що постановою від 30.08.2020 року серії АЕМ № 3059160 він притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови позивач ОСОБА_1 30.08.2020 року о 16.06 годині, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN GOLF державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на ділянці дороги А/Т М-13 Кропивницький Платонове здійснив рух на вимкнений сигнал додаткової секції світлофору у напрямку вказаному її стрілкою, чим порушив п.8.7.3.з. ПДР. Постанову він отримав замовним листом. Дії відповідача щодо притягнення до відповідальності, позивач вважає незаконними та необґрунтованими, а зазначену постанову - такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що він не рухався по тому відрізку дороги який регулюється світлофором, так як з`їхав з неї виконавши вимогу знаку «4.7 об`їзд перешкоди», який знаходиться приблизно 30-40 метрів до перехрестя з головною дорогою, та виконував рух вже на іншій дорозі перехрестя якої у свій час з головною дорогою регулюється знаком «2.1. дати дорогу», виконавши вимогу знаку 2.1 «дати дорогу» він продовжив рух по головній дорозі.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в спрощеному порядку з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Відповідач скористався правом подання відзиву в якому просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі та всі судові витрати по справі покласти на позивача. Вказав, що транспортний засіб ОСОБА_1 було зупинено у відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» у зв`язку із порушенням водієм вимог п.п. 8.7.3 «з» ПДР України. На місці велась відеофіксація з якої вбачається чітке порушення ОСОБА_1 ПДР, а саме позивач керуючи транспортним засобом всупереч вимогам п.п. 8.7.3 «з» ПДР України здійснив рух на вимкнений сигнал додаткової секції світлофору по ходу руху свого ТЗ у напрямку, вказаному її стрілкою. Відповідний світлофорний об`єкт та його сигнали добре оглядалися та не були закриті жодними будь-якими перешкодами. Вважає, що в оскаржуваній постанові чітко вказана суть порушення чинних ПДР України. Постанова складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив задовольнити.

Відповідач, третя особа у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача надійшов відзив на заяву, будь-яких клопотань на адресу суду від них не надходило.

За правилами частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, судом визнано за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача, третьої особи, а також позивача, виходячи з його письмового клопотання.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Приписами частини 1 статті 6 КАС України визначено: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Правилами статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, поняття «суду», яке застосовується у Конвенції, не обмежується виключно органами судової влади, а поширюється й на інші державні органи, уповноважені вирішувати питання про притягнення особи до юридичної відповідальності. Так зокрема, орган влади, який не є судом держави, для виконання статті 6 § 1, може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміна (Sramek v. Austria (Срамек проти Австрії), § 36).

Пунктом 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення визначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395( далі Інструкція), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п. 1 розділу 1 Інструкції).

Згідно пункту 4 розділу 1 Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною 2 статті 122 КУпАП.

Частиною 6 статті 258 КУпАП визначено: постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АЕМ № 3059160 від 30 серпня 2020 року ОСОБА_2 , 06 квітня 2020 року о 20:50 годин по вулиці Рзянкіна, 17 в місті Кривий Ріг керував транспортним засобом ОСОБА_1 30.08.2020 року о 16.06 годині, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN GOLF державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на ділянці дороги А/Т М-13 Кропивницький Платонове здійснив рух на вимкнений сигнал додаткової секції світлофору у напрямку вказаному її стрілкою, чим порушив п.8.7.3.з. ПДР та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень ( а.с.3).

У відповідності до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 8.7.3.«е» ПДР України забороняється подальший рух транспортних засобів на червоний сигнал світлофора.

За змістом ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Нормами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) закріплено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем заперечується вчинення адміністративного правопорушення яке йому інкримінується.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п.8.7.3.е Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Так, відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, до якого долучив диск з відеозаписом зробленим з нагрудної камери поліцейських та камери встановленої в патрульному автомобілі.

Досліджуючи наданий до відзиву диск з відеозаписами, судом встановлено, що викладений у оскаржуваній постанові факт порушення позивачем вимог п.8.7.3.е ПДР України, а саме проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофору не знайшло підтвердження. Як вбачається з відеозапису (файл 2020_0830_154632_1), на нього зафіксовано транспортний засіб, який здійснює рух через перехрестя, однак ракурс зйомки перешкоджає встановити і ідентифікувати навіть марку транспортного засобу, його реєстраційний номер, тощо. Факт зупинки працівниками патрульної поліції транспортного засобу, яким керував позивач, зафіксовано на іншому відео файлі, який не відображає факт порушення саме цим транспортним засобом переїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофору. Як встановлено судом, транспортний засіб екіпажу патрульної поліції після виявлення порушення ПДР України, виїхав за правопорушником, однак до моменту зупинки транспортного засобу позивача прослідкувати неможливо. Між відеозаписом з камери патрульного автомобілю (файл 2020_0830_154632_1 закінчився о 15.48 30.08.2020 року) та відеозаписом з нагрудного реєстратора (файл запис розпочався о 16.01 30.08.2020 року) пройшло 13 хвилин. Ідентифікувати, що зупинений інспекторами патрульної поліції транспортний засіб здійснив правопорушення, зазначене в оспорюваній постанові, не вбачається можливим встановити.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 24 квітня 2019 року по справі №214/6749/16-а(2-а/214/225/16), що суттєвим при визначенні наявності в діях водія ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з порушенням вимог проїзду на сигнал світлофору із додатковими секціями, є наявність стрілки (зеленої на чорному фоні або чорної контурної на зеленому фоні), які визначають можливі варіанти здійснення водієм руху в залежності від дорожньої обстановки та маневру, який водій має намір виконати.

Відповідачем не спростовано, що на основній секції вказаного світлофору сигналу у вигляді зелених стрілок на чорному фоні не було або були, у зв`язку з чим світлофор відповідав вимогам Правилам дорожнього руху та ДСТУ 4092-2002 «Безпека дорожнього руху. Світлофори дорожні. Загальні технічні вимоги, правила застосовування та вимоги безпеки», затвердженим Наказом Держстандарту України 03.06.02 року № 326, будучи встановленим на даній ділянці дороги.

З наданого суду відеозапису встановити вказані обставини теж неможливо.

Інших доказів (схеми організації руху та встановлення знаків, фотосхем із відображення вказаного перехрестя) відповідачем також не надано.

На підставі викладеного суд доходить до висновку, що відповідачем під час розгляду справи не надано до суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем дійсно було здійснено переїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофору, про що зазначено в оскаржуваній постанові.

Враховуючи, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним постанови, суд вважає, що постанова підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю.

Щодо вимог позову про визнання протиправними дій відповідача при прийнятті оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд звертає увагу на наступне.

У разі прийняття інспектором поліції протиправної постанови про накладення адміністративного стягнення належним способом захисту порушених прав особи є скасування такої постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення. При цьому, в силу приписів ст. 286 КАС України, додаткове визнання протиправними дій інспектора поліції при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення не вимагається, оскільки це автоматично випливає із висновків суду, викладених в мотивувальній частині рішення та охоплюється задоволенням вимоги про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення із закриттям справи.

Отже, відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції, при прийнятті ним постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В силу вимог ч.1 ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст. ст. 7, 9, 122, 247, 251, 283, 286 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ Шеремета Артема Сергійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТІ про скасування постанови серії ЕАМ № 3059160 від 30 серпня 2020 року про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АЕМ № 3059160 від 30 серпня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ У КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТІ за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

В частині позовних вимог про визнання дій інспектора УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ Шеремета Артема Сергійовича- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 09 грудня 2020 року.

Суддя: І. Б. Чайкін