Справа № 160/8726/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 жовтня 2020 р. Справа № 160/8726/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши у місті Дніпрі в письмовому провадженні питання щодо закриття провадження по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентини Володимирівни про визнання безпідставною відмови про видачу дубліката документа та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентини Володимирівни, в якому просить суд:

- визнати безпідставною відмову Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентини Володимирівни про видачу дубліката іпотечного договору №0301/0608/71-118-Z-1, який зареєстрований в реєстрі №2339;

- зобов`язати Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентину Володимирівну видати дублікат іпотечного договору №0301/0608/71-118-Z-1, зареєстрований в реєстрі за №2339, який укладено між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні інціативи» в особі представника Абрютін О.С., звернулося із запитом до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна про видачу дубліката іпотечного договору № 0301/0608/71-118-Z-1 від 13.06.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2339.

28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (далі - ФК «Вектор Плюс») укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору, Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

Також, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору, Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

Отже, позивач зазначає, що внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 13.06.2008 року №0301/0608/71-118-Z-1 позичальником згідно якого є ОСОБА_1 .

На обгрунтування зазначених обставин нотаріусу було надано копію договору відступлення прав вимоги від 28.11.2012 р., а також копію договору про передачу прав за договорами забезпечення від 28.11.2012 р. та витягу з Додатку №1.

Проте, 26 травня 2020 року від відповідача було отримано відповідь щодо неможливості видачі дубліката договору іпотеки, відповідно до якого нотаріус повідомила: враховуючи, що відповідно до норм ст.ст. 8, 49, ч.1 ст.53 ЗУ «Про нотаріат», дублікат втраченого документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, видається у разі його втрати або зіпсування, за письмовою заявою фізичних та юридичних осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії, а тому видати дублікат договору іпотеки ТОВ «Кредитні ініціативи» є неможливим. Також, нотаріусом було рекомендовано за отриманням дублікату договору іпотеки звернутися одній із осіб, щодо якої вчинялись нотаріальні дії.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про те, що провадження в цій справі підлягає закриттю, оскільки встановлено, що час справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Суд прийшов до таких висновків враховуючи наступне.

Пунктом першим частини 1 ст.19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій стосовно іншої сторони.

Згідно з пунктами 1 і 2 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу (далі також - ЦПК) України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відтак, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа.

У цій справі спірні правовідносини пов`язані з відмовою відповідача видати дублікат договору іпотеки відповідно до норм ст.ст. 8, 49, 53 ЗУ «Про нотаріат», оскільки останній видається у разі його втрати або зіпсування за письмовою заявою фізичних та юридичних осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялись відповідні нотаріальні дії. Частиною 1 ст.53 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п`ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа.

Суд звертає увагу на те, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу їх учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення майнового, приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що спірні правовідносини стосуються виконання третьою особою іпотечного договору, оскільки внаслідок укладення між «ФК «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» Договору факторингу, відбулася зміна кредитора, а саме: ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статус нового кредитора/стягувача за договором від 13.06.2008 №0301/0608/71-118-Z-1, позичальником згідно якого є ОСОБА_1 , відтак, вони є похідними від договірних/приватних відносин.

Для вирішення питання щодо відповідності чи невідповідності вимогам Закону рішення приватного нотаріуса стосовно відмови у видачі дубліката іпотечного договору, суд повинен перевірити наявність у позивача відповідних прав на вказане майно та його правовий статус за договорами, які стосуються правової ситуації. Звернувшись з цим позовом, позивач має на меті захистити своє майнове право, відтак, фактично позов заявлено з метою захисту цивільного права, що свідчить про його приватноправовий характер, позаяк жодних управлінських рішень, які мають публічно-правовий характер відповідач стосовно позивача не вчиняв.

Крім того, в обґрунтування позову позивач поилається на норми ст. 514 ЦК України, які містять норми приватного права.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень), натомість визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких випливає спір. Якщо порушення своїх прав особа убачає в наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призводять до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Вказана правова позиція викладена Верховим Судом у постановах по справі №807/719/15 від 29 серпня 2018 року та по справі №815/6945/16 від 27 червня 2018 року.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.01.1992 року № 2 "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" справи про оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що даний спір не є публічно-правовим, оскільки не випливає з публічно-правових відносин або з розпорядчого акту суб`єкта владних повноважень, вчинених стосовно позивача, відтак справа не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Суд вважає необхідним роз`яснити позивачу, що він може звернутись з вказаними позовними вимогами в порядку цивільного судочинства до місцевого загального суду з урахуванням встановлених Цивільним процесуальним кодексом України правил територіальної підсудності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що провадження у справі №160/8726/20 слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, та відповідно до ч.1 ст. 239 КАС України, роз`яснити позивачу, що даний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із частиною першою статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Як передбачено частинами першою, другою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями), сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, оскільки провадження у цій справі закрито з інших підстав, ніж у зв`язку з відмовою позивача від позову, тому сплачену позивачем суму судового збору згідно платіжного доручення від 14.07.2020 № 37552 в сумі 2102,00 грн. слід повернути позивачу.

Керуючись статтями 132, 143, 238, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентини Володимирівни про визнання безпідставною відмови про видачу дубліката документа та зобов`язання вчинити дії - закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до компетенції суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" з бюджету судовий збір в розмірі 2 102,00 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення від 14.07.2020 № 37552.

Копію ухвали про закриття провадження по справі направити учасникам справи.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до частини 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник