Справа № 160/8340/20
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2020-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

11 грудня 2020 року Справа № 160/8340/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.,
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Встановлено відповідачу у даній справі Головному управлінню Державної податкової служби у Дніпропетровській області додатковий строк для подачі відзиву на позовну заяву до 11.12.2020 р.
Станом на дату винесення рішення, відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.
Відтак, оскільки відзив на позовну заяву до суду не надходив, останнє не перешкоджає розгляду справи.
Суд розглянув справу відповідно до ст. 263 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, враховуючи строк розгляду справи, передбачений ч.2 даної статті.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів,зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, ЗУ «Про оренду землі» від 06.10.1998 р. №161-XIV, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, Земельним кодексом України від 25.10.2001 р. №2768-ІІІ тощо.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі; 5) обовязковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному:суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом ч. 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України надано визначення грошовому зобов`язанню платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до ст.21 ПК України визначені обов`язки контролюючих органів, серед яких обов`язок дотримуватись Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати поршень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Статтею 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених ст.216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з п.55.1. ст.55 ПК України, податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.Процедура адміністративного оскарження рішень органів державної податкової служби є дворівневою.
Контролюючими органами вищого рівня є:центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, - для контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць (п.55.2 ст.55 ПК України).
Порядок оскарження рішень контролюючих органів визначений у ст.56 ПК України, п. 56.1 якої визначає,що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).
Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.58.1 ст. 58 ПК України, у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов`язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення результатів господарської діяльності або від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.
До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій.
Форма та порядокнадіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним контролюючим органом.
Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України , податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способи здійснення податкового контролю перелічені у ст.62 ПК України, до них відноситься, зокрема, відповідно до п.62.1.3. ПК України здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та (або) граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
Відповідно до пункту 114.1 статті 114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 ПК України.
Пунктом 126.1 статті 126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Здійснивши системиний аналіз зазначених вище норми чинного податкового законодавства, суд ззаначає наступне.
При цьому, суд зазначає, що, строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) врегульовано статтею 114 ПК України, відповідно до якої граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 102.1. статті 102 ПК України, контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку, зокрема подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Відтак, з диспозиції ст.102 ПК України випливає, що є лише два випадки для визначення грошових зобов`язань контролюючим органом, а саме: 1) не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації;2) не пізніше закінчення 1095 дня з граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.
Отже, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань (у тому числі штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері ЗЕД) платника податків у випадках, визначених податковим кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.
На підставі викладеного вище суд зазначає, що контролюючим органом протиправно не враховано вимоги п. 114.1 ст. 114 ПК України, яка передбачає, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.
Отже, відповідачем було здійснено зарахування поточних платежів в рахунок погашення податкового боргу за податковими деклараціями за період з грудня 2015 року по грудень 2016 р. поза межами строку давності на податковий борг, який підлягав списанню, оскільки п. 101.1. ст. 101 ПК України визначено, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг, а саме: податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (пп. 101.2.3. п. 101.2 ст. 101 ПК України).
Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків визначено Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 р. № 577, пункт 2.1. якого передбачає, що під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу.
Визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу (пункт 3.1 Порядку №577).
Відповідно до приписів пункту 3.2 Порядку №577 днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається, зокрема, у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.
Відповідно до пунктів 4.3 - 4.5 Порядку №577, у випадках, передбачених зокрема підпунктом 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.
Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал.
Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Відтак, відповідач повинен був прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу, строк давності (1095 днів) за яким сплинув 30.03.2016 р. за податковою декларацією з ПДВ № від 16.03.2016 р. на суму 76522,00 грн. з граничним терміном сплати 30.03.2016 р.;

Крім того, в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу у контролюючого органу відсутнє право на нарахування пені за невиконання податкового зобов`язання.

Так, Податковим кодексом України пеня визначена, як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, самі норми щодо порядку нарахування та сплати пені встановлені окремою Главою 12, у той час як штрафні (фінансові) санкції, штрафи передбачені Главою 11 «Відповідальність». Пеня, як спосіб забезпечення податкового боргу, нараховується на суму податкового боргу, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання (при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків) або від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні (при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами) та закінчується, зокрема, у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

З аналізу викладених вище норм випливає, що у разі спливу 1095 днів з граничного строку сплати грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, в тому числі від нарахованої пені.

Відтак, з урахуванням вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що нарахування контролюючим органом пені за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань згідно податкової декларації з ПДВ № від 16.03.2016 р., поданої позивачем у 2016 році, після спливу 1095 днів є протиправним, а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити відповідне коригування в ІПК з ПДВ.

Таким чином, дії ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо спрямування грошових коштів ДП «Підприємство ДКВС України (№34)», що знаходились на рахунку платника у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, згідно платіжного доручення від 23.12.2019 р. №239421289 в погашення безнадійного податкового боргу за податковою декларацією з ПДВ № від 16.03.2016 р. нарахування пені на такий безнадійний податковий борг, зарахування поточних платежів в її погашення та бездіяльність щодо несписання податкового боргу є протиправними.

Що стосується спрямування грошових коштів ДП «Підприємство ДКВС України (№34)» згідно платіжних доручень, а саме: від 26.11.2019 р. №225928577; від 24.02.2020 р. №25497159; від 23.01.2020 р. №10209058; від 26.11.2019 р. №225928577 в погашення податкового боргу за податковими деклараціями з ПДВ, а саме: № від 19.01.2016 р.; № від 19.04.2016 р.; № від 16.03.2016 р.; № від 18.02.2016 р. то зазначена сума була включена до суми стягнення на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2019 р. у справі № 160/810/19, яким стягнуто з рахунків Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України №34» (51912, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. М. Грушевського, 214, ) на користь Державного бюджету України - податковий борг у розмірі 3 020 323,55 грн. (три мільйона двадцять тисяч триста двадцять три гривні 55 коп.).

Зазначене вище рішення Дніпропетровського окружного адміністратвиного суду від 05.04.2019 р. у справ №160/810/19 набрало законної сили 16.05.2020 р., що пітверджується відмовідною відміткою на примірнику даного рішення, копія якого міститься в матеріалах справи,має преюдиційне значення для вирішення даної справи по суті. Оскільки обставини, а саме: щодо виникнення податкового боргу внаслідок несплати у встановлені строки суми грошового зобов`язання, визначеного платником самостійно відповідно до податкових декларацій з податку на додану вартість, а саме: № від 19.01.2016р. за грудень 2015р. з граничним терміном сплати 30.01.2016р., датою виникнення податкового боргу є 31.01.2016р;№ від 18.02.2016р. за січень 2016р. з граничним терміном сплати 01.03.2016р., датою виникнення податкового боргу є 02.03.2016р; № від 16.03.2016р. за лютий 2016р. з граничним терміном сплати 30.03.2016р., датою виникнення податкового боргу є 31.03.2016р. встановленні в рішенні суду від 05.04.2019 р. у справі №160/810/20, та стягнуто з рахунків Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України №34" (51912, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. М. Грушевського, 214, ) на користь Державного бюджету України - податковий борг у розмірі 3020323,55 грн. (три мільйона двадцять тисяч триста двадцять три гривні 55 коп.).

Таким чином, стягнення за такими деклараціями, а саме: № від 19.01.2016р.; № від 18.02.2016р. № від 16.03.2016р. за повинно проводитися відповідно до абз. 1 п. 95.3 ст. 95 Податкового Кодексу України, а саме: стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 24.06.2020 року у справі №870/8017/12 (адміністративне провадження №К/9901/24958/18), в якій зазначається, що у разі обрання платником податків одного з напрямів використання непогашеного залишку ПДВ, а саме бюджетне відшкодування такої суми ПДВ на рахунок платника у банку необхідно враховувати наявність строку давності в 1095 днів, що передбачений п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, встановивши під час судового розгляду справи та підтвердивши доказами, наявними в матеріалах справи, факт прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття зазначеного рішення; недобросовісно; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, що мають наслідком порушення прав та законних інтересів позивача в публічно-правових відносинах з боку відповідача суб`єкта владних повноважень, суд вважає, що належним засобом щодо поновлення такого порушеного права буде визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській областівід10.04.2020 р. № про сплату штрафу у розмірі 20 % за платежем податок на додану вартість у сумі 42 662,21 грн.

Щодо позовної вимоги про визнання дій щодо нарахування й списання пені з податку на додану вартість на суму 118 290,89 грн. в інтегрованій картці платника протиправними та зобов`язання здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника з податку на додану вартість шляхом включення (вилучення) суми нарахованої пені у розмірі 118 290,89 грн., суд зазначає наступне.

Оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДПС в інформаційній системі органів ДПС згідно із Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 7 квітня 2016 року № 422 (далі - Порядок № 422).

Відповідно до положень пункту 1 Розділу II Порядку № 422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платника (далі - ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

Згідно пункту 5 Розділу II Порядку № 422 передбачено, що контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії. При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою. У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи. У разі встановлення, що перекручення (викривлення) показників допущене у результаті умисних дій працівників органів ДФС, такі працівники притягуються до відповідальності у встановленому законодавством порядку.

Інтегрована картка платника є електронним документом, який відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету, тому ДП «Підприємство ДКВС України (№34)» має матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані його ІКП правильно відображали точний облік усіх нарахованих і сплачених сум до бюджету, у т.ч. сум списаного безнадійного податкового боргу, пені та штрафів, оскільки невідповідність такого обліку тягне формування незаконної недоїмки та вжиття заходів з боку контролюючого органу на її погашення.

На підставі викладеного вище суд вважає за необхідне позовну заяву Державного підприємства "ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№34) (вул. Михайла Грушевського, 214, м.Кам`янське, Дніпропетровська обл., 51900) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17а, м.Дніпро, 49107) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.04.2020 р. № про сплату штрафу у розмірі 20 % за платежем податок на додану вартість у сумі 42 662,21 грн.; визнання дій щодо нарахування й списання пені з податку на додану вартість на суму 118 290,89 грн. в інтегрованій картці платника протиправними; зобов`язання здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника з податку на додану вартість шляхом включення (вилучення) суми нарахованої пені у розмірі 118 290,89 грн., задовольнити повністю.

Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 06.08.2020 р. справі № 805/834/16-а (адміністративне провадження № К/9901/27005/18), в якій зазначається, про наявність у платника податків правового інтересу, щоб дані його інтегрованої картки відповідали показникам його податкової звітності та відображали реальний стан розрахунків з бюджетом.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанцій, а саме: від 14.07.2020 р. № 2174позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн., 00 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.

Враховуючи задоволення позовних вимогДержавного підприємства "ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№34) (вул. Михайла Грушевського, 214, м.Кам`янське, Дніпропетровська обл., 51900) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17а, м.Дніпро, 49107) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.04.2020 р. № про сплату штрафу у розмірі 20 % за платежем податок на додану вартість у сумі 42 662,21 грн.; визнання дій щодо нарахування й списання пені з податку на додану вартість на суму 118 290,89 грн. в інтегрованій картці платника протиправними; зобов`язання здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника з податку на додану вартість шляхом включення (вилучення) суми нарахованої пені у розмірі 118 290,89 грн. ,суд вважає за необхідне відшкодуватиДержавному підприємству "ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№34), сплачену у якості судового збору суму, за подання даноїпозовної заяви з Державного бюджету України, в загальному розмірі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн., 00 коп.).

Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Державного підприємства "ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№34) (вул. Михайла Грушевського, 214, м.Кам`янське, Дніпропетровська обл., 51900) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17а, м.Дніпро, 49107) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.04.2020 р. № про сплату штрафу у розмірі 20 % за платежем податок на додану вартість у сумі 42 662,21 грн.; визнання дій щодо нарахування й списання пені з податку на додану вартість на суму 118 290,89 грн. в інтегрованій картці платника протиправними; зобов`язання здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника з податку на додану вартість шляхом включення (вилучення) суми нарахованої пені у розмірі 118 290,89 грн., - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.04.2020 р. № про сплату штрафу у розмірі 20 % за платежем податок на додану вартість у сумі 42 662,21 грн.

Визнати дії щодо нарахування й списання пені з податку на додану вартість на суму 118 290,89 грн. в інтегрованій картці платника протиправними.

Зобов`язати здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника з податку на додану вартість шляхом включення (вилучення) суми нарахованої пені у розмірі 118 290,89 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова