Справа № 260/230/20
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про залишення позовної заяви без розгляду

09 грудня 2020 рокум. Ужгород№ 260/230/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Поп Н.В.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: адвокат Бора Юрій Володимирович - не з`явився,

відповідач: Теківська сільська рада Виноградівського району Закарпатської області -адвокат Рацин Юрій Юрійович,

представник третьої особа без самостійний вимог: адвокат Шерегі Віктор Миколайович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області (90343, Закарпатська область, Виноградівський район, с. Теково, вул. Дружби, 183, ), третя особа без самостійний вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 09 грудня 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Ухвалу у повному обсязі складено 14 грудня 2020 року.

27 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області , яким просить відкрити провадження у справі та ухвалити рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення тридцять третьої сесії сьомого скликання Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 07.02.2019р. №420 "Про дострокове припинення повноважень сільського голови".

31 січня 2020 року ухвалою суду адміністративний позов повернуто позивачеві без розгляду.

30 червня 2020 року постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 про повернення позовної заяви скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з урахуванням висновків викладених в мотивувальній частині постанови ВААС.

16 липня 2020 року справа надійшла до Закарпатського окружного адміністративного суду.

25 серпня 2020 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання.

21 жовтня 2020 року ухвалою суду залучено до участі в якості третьої особи без самостійний вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .

17 листопада 2020 року ухвалою суду закрито пiдготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

І. Позиції сторін.

Під час розгляду справи по суті уповноважений представник позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Представник третьої особи під час розгляду справи просив суд позовну заяву залишити без розгляду.

За приписами частини1 статті 189 КАС України відповідач - може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно частини 5 цієї статті суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Суд у даній справі продовжив розгляд адміністративної справи, оскільки вважав, що такі дії відповідача можуть порушити права залученої третьої особи та суду не подавалася письмова заява про визнання позову з боку відповідача.

09 грудня 2020 року за наслідками розгляду даної справи по суті, суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у справі згідно вимог ст. 227 КАС України.

ІІ. Обставини встановлені судом.

30 липня 2020 року ухвалою суду залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків.

Даною ухвалою розглянуто заяву позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та зобов`язано позивача надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням зазначенням підстав для поновлення строку звернення до суду.

20 серпня 2020 року позивачем подано до суду заяву про поновлення строку на звернення до суду. Заява обґрунтована тим, що з моменту прийняття рішення - з 07.02.2019р. рішення № 420 не вступило в законну силу. Теківська сільська рада не підтвердила своє рішення у відповідності з вимогами ч.4 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». У судовій справі №260/241/19 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 23.12.2019р. залишено без змін рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.09.2019р., яким розпорядження Теківського сільського голови від 08.02.2019р. № 5 скасовано. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду передано на поштове відділення 28.12.2019р. та отримано ним 06.01.2020р. (підтвердження містяться в матеріалах позову та первинної заяви про поновлення пропущеного строку). З прийняттям розпорядження № 5 він мав право продовжувати виконувати функції та обов`язки сільського голови, після скасування розпорядження оскаржуване рішення сесії ущемляє його права, а тому потребує правового захисту в суді. Саме скасування розпорядження Теківського сільського голови від 08.02.2019 № 5 послужило причиною для звернення до суду з відповідним позовом, (а.с. 153-155).

25 серпня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання.

17 листопада 2020 року судом зарито підготовче провадження та призначено судовий розгляд на 08 грудня 2020 року, ( а.с.268-270).

ІІІ. Мотиви суду та норми права застосовані судом.

У відповідності до статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зазначеною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За частиною другою статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України надано визначення суб`єкта владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень , або наданні адміністративних послуг.

Отже, позивач перебуваючи на посаді сільського голови, як посадова особа органу місцевого самоврядування (виборна посада) у тримісячний строк з дати 07.02.2019 року міг скористатися своїм правом та звернутися до суду щодо оскарження рішення, яке на його думку порушувало його права.

Суд вважає необхідним зазначити, що Теківською сільською радою Виноградівського району Закарпатської області рішення тридцять третьої сесії сьомого скликання Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області № 420 "Про дострокове припинення повноважень сільського голови" винесено 07.02.2019 р.

Позивач був присутній під час прийняття оскаржуваного рішення, знайомий із змістом цього рішення, особисто підписав таке рішення № 420 і на наступний день виніс Розпорядження № 5 про його зупинення, де вказав про незаконність такого, однак до суду із оскарженням такого не звернувся.

Подаючи заяву про поновлення строку звернення до суду позивач намагається пов`язати необхідність поновлення строку із Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року, яку він отримав 06.01.2020 року та начебто, дізнався про порушення своїх прав з цієї дати.

Однак, як вже зазначалося вище судом, що позивач оскаржуване рішення особисто підписав 07 лютого 2019 року, тобто із змістом такого рішення позивач був обізнаний, отже жодної поважності причин пропуску строку судом не встановлено та відповідно покликання позивача на строк відколи скасовано розпорядження про зупинення дії рішення сесії є безпідставним.

Крім того, суд керувався критеріями визначення поважності причин (Постанова ВС від 27.11.2018 № 473/2236/17) виходячи із наступного:

1) ця обставина чи кілька обставин, яка безпосередньо унеможливила чи ускладнила можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) ця обставина, яки виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Судом не встановлено будь-яких обставин, які не залежали від волі позивача та ускладнили звернення позивача до суду у визначений строк.

При вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, не можна визнати обставину щодо оскарження іншими учасниками в судовому порядку розпорядження сільського голови № 5 від 08.02.2018 року "Про зупинення дії рішення № 420 від 07.02.2019 року (позачергової) тридцять третьої сесії сьомого скликання Теківської сільської ради" та оскарження позивачем Постанови № 2 Теківської сільської виборчої комісії Виноградівського району Закарпатської області від 22 січня 2019 року що не позбавляло права позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених прав в межах строків встановлених чинним КАС України.

Суд, вважає необхідним відмітити, що неправильний спосіб захисту не може оправдувати дії позивача спрямовані на поновлення строку для звернення до суду вже у даній справі.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючі пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

З огляду на вказане, дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті статті 6 Конвенції є справа "Gradescolo S.R.L. проти Молдови".

У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.

Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд.

Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Як зазначив Верховний Суд у своїй ухвалі від 15.02.2018 по справі №800/499/17, строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Необхідно зазначити, що поновлення процесуальних строків на оскарження судових рішень є дискреційними повноваженнями суду, а під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний або судовий орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Відповідно до статті 123 частини 3 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За частиною четвертою статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до статті 240 частини 1 пункту 8 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд.

Відтак, беручи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку, що вказані позивачем підстави у заяві від 27 січня 2020 року (а.с.12-14) та заяви від 20 серпня 2020 року (а.с. 153-155) є неповажними та викладені обставини з яким позивач пов`язував своє право на звернення до суду з дотриманням строку спростовані належними (вищезазначеними) доказами.

Враховуючи те, що причини пропуску строку, які наведені позивачем в заяві про дотримання строку звернення до адміністративного суду - визнано неповажними, суд дійшов висновку, про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 123, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області (90343, Закарпатська область, Виноградівський район, с. Теково, вул. Дружби, 183, ) третя особа без самостійний вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

СуддяТ.В.Скраль