Справа № 320/6621/19
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами

14 грудня 2020 року № 320/6621/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Броварського управління Головного управління державної фіскальної служби у Київській області про визнання незаконною вимоги про сплату боргу (недоїмки),

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Броварського управління Головного управління державної фіскальної служби у Київській області, у якому просить суд:

- визнати незаконною (такою, що не підлягає виконанню, нечинною) вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-145606-522 від 08.02.2019 року виданий Головним управління ДФС у Київській області про стягнення боргу по єдиному внеску з ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 05.10.2020 заяву про перегляд судового рішення - залишено без руху.

Ухвалою суду від 27.10.2020 відкрити провадження про перегляд рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 в адміністративній справі №320/6621/19 за нововиявленими обставинами та призначено судове засідання на 19.11.2020.

Судове засідання призначене на 19.11.2020 знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої судді Леонтовича А.М. на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 14.12.2020.

14.12.2020 у судове засідання прибув заявник, представник Броварського управління Головного управління державної фіскальної служби у Київській області належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явився.

В обґрунтування даної заяви позивачем зазначено, що рішення суду від 18.06.2020 у справі №320/6621/19 має бути переглянуто судом рішення за нововиявленими обставинами, з тих підстав, що реєстраційна картка суб`єкта підприємницької діяльності -фізичної особи не може бути аргументом щодо формування боргу з єдиного внеску та не є належним доказом у справі. Заявник стверджує, що реєстраційна картка суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи №6844 подана для реєстрації, заповнена не ним.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 (справа №320/6621/19), яке набрало законної сили 07.08.2020, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відповідно частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Стаття 361 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень.

Відповідно до частини 2 статті 361 КАС України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Частиною четвертою статті 361 КАС України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Таким чином, нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

Тобто перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин, тому першочерговим обов`язком суду є встановлення відсутності або наявності нововиявлених обставин.

Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Викладена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 06 березня 2018 року в справі № 2а-23903/09/1270.

Водночас, правові висновки, викладені в судовому рішенні в подібних правовідносинах, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах, не є нововиявленими обставинами в розумінні статті 361 КАС.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.11.2020 у справі № 320/7612/16-а(2-а/320/282/16), Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 07.05.2020 у провадженні № 11-64зва20.

Підставою для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 заявник зазначає неналежність доказу, який був оцінений судом, а саме картки суб`єкта підприємницької діяльності та квитанції про сплату «За свідоцтво».

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року № 15 "Про внесення змін і доповнень у деякі постанови пленуму Верховного Суду України в цивільних справах" не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі обставини, що виникли чи змінилися після постановлення рішення, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційні скарзі або які могли бути встановлені судом.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах, не є нововиявленою обставиною та не може слугувати підставою для перегляду судового рішення. Юридичні факти, які виникли згодом, можуть бути підставою для звернення сторони до суду з новою позовною заявою, а не для перегляду судових рішень у справі за нововиявленими обставинами. "Істотність" обставини означає, що, якби суд міг урахувати її при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення справи.

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді. Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справи, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

Водночас, пунктом 6 частини другої статті 364 КАС України передбачено, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин.

Пунктом 3 частини третьої статті 364 КАС України встановлено, що до заяви додаються докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин.

Відтак, наявність нововиявлених обставин, на які посилається заявник, має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

В порушення вказаних положень, заявником не надано докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин та клопотання про їх витребування суду не подано.

В свою чергу дослідження реєстраційної картки суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи №6844, на який заявник посилається як на підставу для перегляду рішення суду від 18.06.2020 за нововиявленими обставинами, та яка досліджувалась в межах розгляду даної справи, призведе до переоцінки доказів у справі. За висновком суду, такі обставини не є істотними, в силу того, що були встановлені судом та відповідно яким була надана оцінка в межах даної справи.

Жодних доказів, що підтверджують фальсифікованість даного документу, заявником суду не надано.

Разом з цим, із тексту заяви про перегляд судового рішення вбачається, що заявник фактично не погоджується із судовим рішенням у справі №320/6621/19 та процесуальними діями судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, кожне судове рішення, підлягає оскарженню в апеляційному та у передбачених випадках касаційному порядку.

Відтак, особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві. Це означає, що кожна особа має можливість повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення під час здійснення правосуддя, а отже заявник має право на перегляд даної справи в порядку апеляційного оскарження та у визначених законом випадках на касаційне, шляхом оскарження рішення суду від 18.06.2020 у справі №320/6621/19.

За висновком суду, зазначені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні вимог ст. 361 КАС України, позаяк не відносяться до нововиявлених обставин, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставиною, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в пункті 40 справи «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення».

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження, сам по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій він використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі ст. 6 Конвенції.

Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи (рішення у справі "Правєдная проти Росії" №69529/01; у справі "Рябих проти Росії" №52854/99, пункт 52; у справі "Брумареску проти Румунії" №28342/95, пункт 61).

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і повинні оцінюватись у контексті обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Згідно з п. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд, зокрема, може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Частиною 1 ст. 369 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наведені заявником обставини, не є нововиявленими обставинами в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України та стосуються фактично переоцінки доказів у справі, а тому не можуть бути підставою для перегляду та скасування рішення суду, а отже суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 248, ст. 256, ст. 293, ст. 295, ст.297, ст.361, ст.368, ст.369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1.У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 у справі №320/6621/19, - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (вручити) сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту судового рішення - 14 грудня 2020р.