Справа № 200/5133/20-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 р. Справа№200/5133/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., при секретарі судового засідання Воліковій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (далі - відповідач, департамент) про:

- визнання протиправними дії щодо не призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю і державної допомоги на догляд;

- зобов`язання призначити та виплатити державну допомогу як малозабезпеченим сім`ям та державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю і державної допомоги на догляд.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є особою з інвалідністю. У зв`язку з перебуванням на лікуванні уповноважив свою матір ОСОБА_2 на звернення до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради щодо оформлення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю і державної допомоги на догляд.

При зверненні 19 листопада 2019 року представником позивача щодо оформлення вищезазначених видів державної допомоги, їй повідомили про необхідність надати довіреність, яка повинна бути нотаріально посвідченою.

Позивач вважає такі дії управління протиправними, тому звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 24 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи.

20 липня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що 19 листопада 2019 представник позивача звернулась із заявою про призначення соціальної допомоги та надала довіреність від 08.11 без зазначення року видачі довіреності, яка була зареєстрована в реєстрі за №146 (без зазначення виду реєстру) та без наявного підпису довірителя. Довіреність була засвідчена завідувачем КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької області. Враховуючи вимоги чинних нормативно-правових актів, зокрема, Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», постанови КМУ «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», Цивільного кодексу України, наказу Міністерства Юстиції України від 28 грудня 2006 року «Про запровадження Єдиного реєстру довіреностей та внесення змін і доповнень до деяких нормативно-правових актів Міністерства Юстиції України, рішеннями від 29 листопада 2019 року було відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та у призначенні державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю і державної допомоги на догляд.

Ухвалою суду від 04 серпня 2020 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

06 серпня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Позивач заперечував проти тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 03 листопада 2020 року.

Ухвалою суду від 03 листопада 2020 року судове засідання відкладено до 03 грудня 2020 року.

Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, до суду не з`явились.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії № НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 . Позивач є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується довідкою серії АВ № 1024860.

Згідно довіреності, зареєстрованої за № 146, ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 отримувати належну йому пенсію та інші грошові доплати в Департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради. Також їй надано право подавати від його імені заяви, отримувати необхідній довідки, документи, розписуватись та виконувати всі інші дії, пов`язані з даною довіреністю.

Вказана довіреність була дійсна до 8 грудня 2019 року та посвідчена завідуючей відділення Обласної клінічної психіатричної лікарні Запорізької обласної ради та головним лікарем.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 .

19 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам та допомоги на догляд. Даний факт не є спірним та підтверджується відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Рішенням від 29 листопада 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у зв`язку з відсутністю права на призначення (для призначення соціальної допомоги заява подається органу соціального захисту населення уповноваженим представником сім`ї (за довіреністю інших осіб не передбачено).

Рішенням від 29 листопада 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам у зв`язку з відсутністю права на призначення (для призначення соціальної допомоги заява подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально).

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, рішенням від 29 листопада 2019 року було відмовлено у призначенні позивача державної допомоги на догляд.

Ухвалою суду від 03 листопада 2020 року відповідача зобов`язано надати суду засвідчену належним чином копію рішення про відмову у призначені позивачу державної соціальної допомоги на догляд, однак копії вказаного рішення відповідачем надано не було, а тому суд виходить з того, що таке рішення не приймалось.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Закон України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям (далі - Закон № 1768, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 3 Закону № 1768 право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України.

Відповідно до ст. 4 Закону № 1768 заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації.

У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону.

До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім`ї. До складу сім`ї включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені та діти цих осіб віком до вісімнадцяти років, а також діти, які навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої і вищої освіти до досягнення двадцяти трьох років і які не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, які визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II груп або особами з інвалідністю I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи і здійснює догляд за нею; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. При цьому до складу сім`ї включаються незалежно від місця проживання (перебування) або реєстрації діти, які навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої і вищої освіти до досягнення двадцяти трьох років і не мають власних сімей. До складу сім`ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім`ї аліменти; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на час здійснення зазначених заходів); довідка про наявність та розмір земельної частки (паю); довідка встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, про безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1768 державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої і вищої освіти протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги); з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування, а також хто-небудь із її складу протягом 12 місяців перед зверненням за наданням державної соціальної допомоги здійснив покупку або оплатив послуги на суму, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім`ї; у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

За наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо: у складі сім`ї є особа з інвалідністю; у малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої і вищої освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років); неможливість отримання будь-яких джерел для існування пов`язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім`ї. Рішення про призначення державної соціальної допомоги у таких випадках приймається на підставі обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, яка звернулася за призначенням такої допомоги.

Призначена державна соціальна допомога може бути зменшена до 50 відсотків її розміру у разі невикористання сім`єю можливостей знаходження додаткових джерел для існування.

Аналогічні положення містять в п. 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №250 (далі - Порядок №250, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Як вже зазначалось раніше, підставою для відмови у призначенні позивачу соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям слугувало те, що для призначення соціальної допомоги подається заява уповноваженим представником сім`ї (за довіреністю інших осіб не передбачено).

Суд зазначає, що положення Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям №250 не містять такої підстави для відмови у призначенні соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, а тому суд, керуючись положеннями ч.2 статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та змінити спосіб захисту порушеного права шляхом скасування рішення відповідача від 29 листопада 2019 року про відмову у призначенні соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Правові засади надання державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, а також надання державної соціальної допомоги на догляд визначені Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» (далі - Закон №1727, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст. 3 Закону №1727 відповідно до цього Закону призначаються такі види державної соціальної допомоги: державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю; державна соціальна допомога на догляд.

Статтею 4 Закону №1727 визначені умови призначення державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю.

Так згідно положень вказаної статті державна соціальна допомога згідно із цим Законом призначається особі, яка: 1) є дитиною померлого годувальника або досягла віку, встановленого статтею 1 цього Закону, та не мають права отримувати у зв`язку з цим пенсію відповідно до закону, або визнана особою з інвалідністю у встановленому порядку; 2) не одержує пенсію або соціальні виплати, що призначаються для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"; 3) є малозабезпеченою особою (крім осіб з інвалідністю I групи та дітей померлого годувальника); 4) є особою з інвалідністю I групи.

Призначення і виплата державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Умови призначення державної соціальної допомоги на догляд визначенні статтею 7 Закону №1727.

Так згідно положень вказаної статті Державна соціальна допомога на догляд призначається:

1) особам з інвалідністю внаслідок війни з числа військовослужбовців та інших осіб, яким призначено пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": а) особам з інвалідністю I групи; б) особам з інвалідністю II групи, які є одинокими та за висновком лікарсько-консультативної комісії потребують постійного стороннього догляду; в) особам з інвалідністю III групи, які є одинокими та за висновком лікарсько-консультативної комісії потребують постійного стороннього догляду;

2) особам, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та одержують пенсії за віком, по інвалідності або за вислугу років, крім зазначених у пункті 1 цієї частини: а) особам з інвалідністю I групи; б) особам з інвалідністю II і III груп, які є одинокими і за висновком лікарсько-консультативної комісії потребують постійного стороннього догляду;

3) особам, яким призначено пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і які є особами з інвалідністю I групи внаслідок причин, визначених у пункті "б" статті 16 зазначеного Закону, або є одинокими пенсіонерами і за висновком лікарсько-консультативної комісії потребують догляду;

4) одиноким малозабезпеченим особам, які за висновком лікарсько-консультативної комісії потребують постійного стороннього догляду і одержують пенсію за віком або за вислугу років чи по інвалідності (крім осіб з інвалідністю I групи);

5) малозабезпеченим особам з інвалідністю I групи, які одержують пенсію за віком або за вислугу років чи по інвалідності (крім осіб з інвалідністю, зазначених у пунктах 1-3 частини першої цієї статті).

Державна соціальна допомога на догляд не призначається: особам, які одержують соціальні пенсії або надбавки до пенсії на догляд відповідно до законодавства, що діяло раніше; особам з інвалідністю, яким призначено відшкодування витрат на догляд відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

У разі якщо особи, зазначені в частині першій цієї статті, мають право на державну соціальну допомогу на догляд з декількох підстав, державна соціальна допомога на догляд призначається їм з однієї підстави за їх вибором.

Державна соціальна допомога на догляд не виплачується в період, коли особа працює (крім осіб з інвалідністю I групи) або перебуває на повному державному утриманні.

Призначення і виплата державної соціальної допомоги на догляд здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зазначені положення Закону кореспондуються з положеннями Постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2005 №261, якою затверджено Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд (далі - Порядок №261).

Аналізуючи наведені норми Закону №1727 та Порядку № 261 суд приходить до висновку, що підставою для призначення вказаних видів допомоги необхідна відповідність особи сукупності критеріїв, окрім певних виключень.

Поряд з цим, судом встановлено, що підставою для відмови у призначенні позивачу допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю слугувала не невідповідність визначеним критеріям, а ненадання заяви заявником особисто або через уповноваженого довіреністю представника.

Суд вважає таке рішення департаменту протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Частиною 2 статті 245 Цивільного кодексу України довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 Цивільного кодексу України довіреність на одержання заробітної плати, стипендії, пенсії, аліментів, інших платежів та поштової кореспонденції (поштових переказів, посилок тощо) може бути посвідчена посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання.

Судом встановлено, що заява для призначення допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю та допомоги на догляд була подана представником позивача, його матір`ю, яка відповідно до Довіреності від 08 листопада 2019 року уповноважена отримувати належну пенсію та інші грошові доплати в Департаменті соціального захисту Маріупольської міської ради, подавати від імені довірителя ( ОСОБА_1 ) заяви, отримувати необхідні довідки, документи, розписуватись за довірителя та виконувати всі інші дії, пов`язані з даною довіреністю.

Довіреність посвідчена завідуючей відділення Обласної клінічної психіатричної лікарні Запорізької обласної ради та головним лікарем, де перебуває на стаціонарному лікуванні позивач, а отже вказана довіреність є такою, що посвідчена в установленому законом порядку та надає повноваження ОСОБА_2 на одержання та подання заяв на призначення соціальних виплат ОСОБА_1 .

Таким чином, суд вважає рішення департаменту від 29 листопада 2019 року про відмову у призначенні державної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам прийнято всупереч вимогам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Як вже зазначалось раніше, на підтвердження обставин, викладених у відзиві на позовну заяву, відповідачем не надано до суду копії такого рішення про відмову у призначенні позивачу допомоги на догляд, а тому суд виходить з того, що воно не приймалось.

Таким чином, в даному випадку має місце бездіяльність суб`єкта владних повноважень, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення державної допомоги на догляд.

Позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу вищенаведені види соціальної допомоги задоволенню не підлягають, оскільки вказані повноваження відносяться до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.

Так, дискреційне повноваження суб`єкта владних повноважень може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни «може», «має право», «за власної ініціативи», «дбає», «забезпечує», «веде діяльність», «встановлює», «визначає», «на свій розсуд». Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження.

При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Комітетом Міністрів Ради Європи розроблено принципи здійснення дискреційних повноважень, а саме - мета дискреційного повноваження; об`єктивність та неупередженість; рівність перед законом; пропорційність; розумний час; застосування вказівок; відкритість вказівок; відступ від вказівок; характер контролю; утримання правоохоронного органу від дій; повноваження контрольних органів щодо отримання інформації тощо. Ці принципи з огляду на членство України у Раді Європи зобов`язані повною мірою дотримуватися також і вітчизняні суб`єкти публічної адміністрації.

Проте, у будь-якому випадку суб`єкт владних повноважень має діяти керуючись ст. 2 КАС України, а саме справедливо, неупереджено та своєчасно, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, на підставі викладеного, з урахуванням вимог частини другої статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне, задовольнити частково позовні вимоги шляхом зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення державної допомоги як малозабезпеченим сім`ям, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю і державної допомоги на догляд, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішення.

Позовні вимоги про зобов`язання виплатити державну допомогу як малозабезпеченим сім`ям та державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю і державної допомоги на догляд є передчасними до призначенням відповідачем вказаних видів соціальної допомоги.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 29 листопада 2019 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні державної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 29 листопада 2019 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення державної соціальної допомоги на догляд.

Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради (місцезнаходження: Донецька обл., м. Маріуполь, просп. Миру, 70, ) розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) від 19 листопада 2019 року про призначення державної допомоги малозабезпеченим сім`ям, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю і державної допомоги на догляд з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті 03 грудня 2020 року.

Повний текст рішення складено 11 грудня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко