Справа № 160/13063/19
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 160/13063/19
Суддя І інстанції - Кальник В.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційні скарги Верхньодніпровської районної ради та голови Верхньодніпровської районної ради Кравченка Артема Вадимовича

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської районної ради та голови Верхньодніпровської районної ради Кравченка Артема Вадимовича про визнання протиправним та скасування розпорядження та стягнення втраченої середньої заробітної плати (упущеної вигоди), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до суду в якому просив:

- визнати протиправним (незаконним) та скасувати розпорядження голови Верхньодніпровської районної ради Кравченка Артема Вадимовича № 52-од від 19.08.2019 року «Про оголошення догани ОСОБА_1 »;

- стягнути з Верхньодніпровської районної ради на ОСОБА_1 користь суму втраченої середньої заробітної плати (середнього заробітку, упущеної вигоди) в розмірі 17978 грн. 38 коп.

В обґрунтування позову посилається на відсутність в його діях складу дисциплінарного проступку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року позовні вимоги було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Верхньодніпровської районної ради Кравченка Артема Вадимовича № 52-од від 19.08.2019 року «Про оголошення догани ОСОБА_1 ». У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції Верхньодніпровська районна рада подала на нього апеляційну скаргу в якій просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що в силу посади, яку займав позивач та обсягу покладених на нього повноважень, останній достовірно розумів, що виконує розпорядження заступника голови Верхньодніпровської районної ради, яке не відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування і виконання такого розпорядження знаходиться поза межами його службових обов`язків. Обставини щодо прийняття участі в інспектуванні спортивних об`єктів не підтверджується належними доказами.

В апеляційній скарзі голова Верхньодніпровської районної ради Кравченко А.В. також просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом свого порушеного права, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України.

У письмовому відзиві на апеляційні скарги позивач просить відмовити у їх задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник голови Верхньодніпровської районної ради підтримав вимоги своєї апеляційної скарги з викладених у ній підстав, позивач просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг та залишити без змін рішення суду першої інстанції, інші сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 розпорядженням голови Верхньодніпровської районної ради ОСОБА_8 № 22-ос від 17.02.2016 року призначений на посаду начальника юридичного відділу виконавчого апарату районної ради з 17.02.2016 року, як такий, що пройшов за конкурсом, з окладом згідно штатного розпису.

Відповідно до Посадової інструкції начальника юридичного відділу виконавчого апарату районної ради, затвердженої розпорядженням голови Верхньодніпровської районної ради № 15-од від 01.02.2017 року, начальник юридичного відділу виконавчого апарату районної ради підпорядковується безпосередньо голові районної ради, заступнику голови районної ради.

Розпорядженням голови Верхньодніпровської районної ради ОСОБА_8 № 52-од від 19.08.2019 року «Про оголошення догани ОСОБА_1 » оголошено догану ОСОБА_1 начальнику юридичного відділу виконавчого апарату Верхньодніпровської районної ради, за неналежне виконання посадових обов`язків.

Пунктом 2 вказаного розпорядження вказано фінансово-господарському відділу виконавчого апарату районної ради позбавити премії та будь-якого заохочення ОСОБА_1 начальника юридичного відділу виконавчого апарату районної ради, з серпня 2019 року на термін дії дисциплінарного стягнення.

Вказане розпорядження винесено відповідно до ч.8 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 147-149, 151 Кодексу законів про працю України, акту про відсутність працівника на роботі від 19 серпня 2019 року.

Керуючою справами виконавчого апарату районної ради ОСОБА_3 в присутності провідного спеціаліста загального відділу ОСОБА_5, начальника організаційного відділу ОСОБА_4 складено акт про відсутність працівника на робочому місці від 19.08.2019 року, згідно з якого о 14 годині 00 хвилин зафіксовано факт відсутності начальника юридичного відділу ОСОБА_1 на своєму робочому місці з 08 години по теперішній час, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний акт засвідчено підписами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Матеріали справи містять довідку начальника організаційного відділу виконавчого апарату Верхньодніпровської районної ради ОСОБА_4 про те, що в присутності останнього та присутності старшого інспектора організаційного відділу ОСОБА_6 19.08.2019 року здійснено дзвінок на телефонний номер НОМЕР_1 , належний начальнику юридичного відділу ОСОБА_1 , з проханням надати пояснення щодо причин відсутності на його робочому місці 19.08.2019 року.

Задовольняючи позовні вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді прогулу, в тому числі відсутності на роботі протягом 3 годин.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з частиною восьмою статті 59 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Статтею 139 Кодексу законів про працю України визначено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно зі статтею 147 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Частиною першою статті 147-1 Кодексу законів про працю України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці (частина перша статті 148 Кодексу законів про працю України).

Статтею 149 Кодексу законів про працю України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

З пояснень позивача наданих в суді першої інстанції вбачається, що 19.08.2019 року зранку близько 30 хв - години/ півтори він був в кабінеті, готувався до поїздки з метою перевірки будівництва стадіону, після цього на виконання доручення заступника голови Верхньодніпровської районної ради ОСОБА_7 виїхав з метою огляду на предмет проведення будівельних робіт на місцеві стадіони, які перебувають у підпорядкуванні районного відділу освіти; на другому з двох об`єктів позивач провів близько години, повернувся на робоче місце близько 15-16 години, та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 бачив після повернення.

Допитаний судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_7 , який на час прийняття спірного розпорядження займав посаду заступника голови Верхньодніпровської районної ради, підтвердив, що 19.08.2019 року був відсутній на робочому місці, оскільки здійснював інспектування робіт щодо будівництва та реконструкції ряду стадіонів району. Зазначив, що надав доручення позивачу бути присутнім під час здійснення ним, як заступником голови Верхньодніпровської районної ради відповідного об`їзду.

За таких обставин, враховуючи положення посадової інструкції позивача, як начальника юридичного відділу виконавчого апарату районної ради, відповідно до якої останній підпорядковується безпосередньо, в тому числі, заступнику голови районної ради, він був зобов`язаний виконати таке доручення, при цьому колегія суддів зазначає, що питання перевірки вказаного розпорядження критеріям правомірності, як на тому наполягає апелянт, не є предметом розгляду вказаної справи, а тому не може впливати на визначення поважності відсутності позивача на робочому місці.

Крім того суд першої інстанції вірно зазначив, що ототожнення робочого місця лише з фактом виконання, покладених, згідно Посадової інструкції начальника юридичного відділу виконавчого апарату районної ради, обов`язків за місцем її знаходження, є безпідставним, оскільки начальник юридичного відділу виконавчого апарату районної ради міг виконувати свої посадові обов`язки за межами будівлі Верхньодніпровської районної ради, відповідно, акт про відсутність на робочому місці не є доказом відсутності на роботі, а лише свідчить про фізичну відсутність позивача в будівлі Верхньодніпровської районної ради.

Свідок ОСОБА_4 , в суді першої інстанції пояснив, що 19.08.2019 року близько о 09 години ОСОБА_3 телефонувала позивачу, який повідомив, що знаходиться в м. Дніпро; акт про відсутність працівника на робочому місці було складено після обіду о 12-13 годині; на питання щодо перевірки присутності позивача на робочому місці на час складання акта про відсутність працівника на робочому місці ОСОБА_4 відповів, що дані обставини не перевірялись. За вказівкою ОСОБА_3 після обіду була складена довідка про телефонний дзвінок позивачу; про наявність акта про відсутність працівника на робочому місці ОСОБА_4 дізнався коли ОСОБА_3 принесла його на підпис. На питання щодо отримання доручення від голови або заступника голови Верхньодніпровської районної ради щодо встановлення факту відсутності на робочому місці позивача надав відповідь - ні. Пояснив, що за словами ОСОБА_3 керівництво дало вказівку складати відповідні матеріали.

Аналізуючи вказані обставини справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дзвінок на телефон ОСОБА_1 о 08 год. 54 хв. від ОСОБА_3 не може підтверджувати факт відсутності на робочому місті ОСОБА_1 протягом трьох і більше годин.

Таким чином станом на час складання акту про відсутність працівника на робочому місці 19.08.2019 року факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці встановлено не було, причини такої відсутності не з`ясовувались, письмові пояснення щодо причин відсутності на робочому місці у позивача не відбирались.

Крім того розпорядженням голови Верхньодніпровської районної ради ОСОБА_8 № 47-од від 07.08.2019 року «Про журнал обліку часу проходу працівників на роботу та уходу з роботи» запроваджено «журнал обліку часу проходу працівників на роботу та уходу з роботи».

Надаючи оцінку журналу обліку часу проходу працівників на роботу та уходу з роботи від 19.08.2019 року, як доказу відсутності позивача на робочому місці, суд першої інстанції вірно звернув увагу на той факт, що підпис ОСОБА_1 відсутній; міститься підпис лише шести осіб, в той час як кількість працівників Верхньодніпровської районної ради складає 13 осіб. Крім того підписи ОСОБА_8 в журналі обліку часу проходу працівників на роботу та уходу з роботи 14.08.2019р., 15.08.2019р., 16.08.2019р., 19.08.2019р. - відсутні, що, в свою чергу свідчить про неналежне ведення журналу обліку часу проходу працівників на роботу та уходу з роботи, а тому останній не може підтверджувати факту відсутності позивача на роботі 19.08.2019 року.

В той же час з табелю обліку робочого часу Верхньодніпровської районної ради за серпень 2019 року, затвердженого заступником голови районної ради Якименко С.В., встановлено, що ОСОБА_1 19.08.2019 року був на роботі, що підтверджено відповідною позначкою «Р», відпрацьовано за серпень 21 день, 167 годин.

При цьому, кількістю робочих днів у серпні 2019 року було 21 день.

Виходячи з викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належними та допустимими доказами не підтверджено допущення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку в вигляді прогулу, в тому числі, відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, без поважних причин, а тому оскаржене розпорядження відповідача не відповідає критеріям обґрунтованості, неупередженості, розсудливості, тобто не відповідає критеріям визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо пропуску позивачем строку звернення до суду колегія зазначає, що спірне розпорядження було винесено 19.08.20 року, з яким позивач був ознайомлений під підпис 20.08.2019 року. При цьому до Дніпропетровського окружного адміністративного суд із зазначеним позовом ОСОБА_1 звернувся 23 грудня 2019 року, тобто з порушенням місячного строку передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України.

В той же час ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 знано поважними причини пропуску звернення позивача із вказаним позовом до суду оскільки з аналогічним позовом він звертався до Верхньодніпровського районного осуду 18 листопада 2019 року, але отримав ухвалу про відмову у відкритті провадження у зв`язку з непідсудністю вказаного спору суду загальної юрисдикції, тобто позивач помилився і визначенням підсудності спору .

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною першою статті 121 КАС України передбачено, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визначає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Так дійсно позивач 18 листопада 2019 року звернувся із аналогічним позов до Верхньодніпровського районного суду вважаючи що має право оскаржити спірне розпорядження протягом трьох місяців , як це визначено статтею 233 КЗпП України у суді загальної юрисдикції.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом та задоволення клопотання позивача про поновлення такого строку.

Доводи апеляційних скарг зводяться до переоцінки висновків зроблених судом першої інстанції, в рішенні суду першої інстанції правильно дана правова оцінка обставин по справі, правильно застосовані норми матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Верхньодніпровської районної ради та голови Верхньодніпровської районної ради Кравченка Артема Вадимовича - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 09 грудня 2020 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова