Справа № 200/5502/20-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року справа №200/5502/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 вересня 2020 року у справі № 200/5502/20-а (головуючий І інстанції Ушенко С.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - ГУ ДПС у Донецькій області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.03.2020 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 5537,50 грн., № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 170,00 грн., № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору у сумі 1661,25 грн. Також, просив стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 5250 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03.09.2020 року позов задоволений:

- визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення (далі - ппр) ГУ ДПС у Донецькій області від 02.03.2020 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 5537,50 грн., № про накладення штрафних (фінансових) санкцій у сумі 170,00 грн., № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 1661,25 грн.;

- стягнуто з ГУ ДПС у Донецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 здійснені нею документально підтверджені судові витрати зі сплати правової допомоги у розмірі 5250 грн. (а.с. 114-118).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неповне з`ясування, ненадання вірної оцінки обставинам справи, порушення норм матеріального права та процесуального права. Апелянт зазначив, що правомірність спірних ппр підтверджується висновками акту перевірки. Також, вважає неспівмірною суму витрат на правничу допомогу складності справи, яку не підтверджено документально, тому у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити (а.с. 121-127).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 згідно довідки Міністерства охорони здоров`я № 248033 від 06.07.1994 року є особою з інвалідністю І групи (а.с.31).

22.01.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування 27/100 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений договір зареєстровано в реєстрі за № 218 приватним нотаріусом Бедненко С.В (а.с. 24-25).

Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бедненко С.В. до податкового органу подано податковий розрахунок за формою 1 ДФ сум доходу (нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2016 року за ознакою доходу «114», в якому зазначено про отримання об`єкта подарунка на суму 88600 грн. (а.с. 71).

Головне управління ДФС у Донецькій області на адресу приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Бедненко С.В. спрямовано запит від 10.05.2017 №18800/Б/05-81-13-00 щодо надання інформації про доходи, отримані у зв`язку з оформленням спадщини (договору дарування) протягом 2016 року фізичними особами, у т.ч. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (а.с. 80-81).

Листом від 22.05.2018 року № 570/01-16 (вх. ГУ ДФС у Донецькій області від 30.05.2018 №5494/ФОП) приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 надано інформацію про доходи, отримані у зв`язку з оформленням спадщини (договору дарування) протягом 2016 року фізичними особами, у т.ч. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідно до якої 22.01.2016 за реєстром №218 посвідчено договір дарування частини будинку (а.с. 71).

На підставі наказу ГУ ДФС у Донецькій області від 18.12.2019 року № 945, згідно пп.20.1.4. п. 20.1. ст. 20, пп. 75.1.2. п. 75.1. ст. 75, пп. 78.1.2. п. 78.1. ст. 78, п. 78.4. ст. 78, п.79.1. ст. 79 ПК України з 20.01.2020 року по 24.01.2020 року проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів за 2016 рік, за результатами якої складено акт № 144/05-99-33-05/ НОМЕР_1 від 31.01.2020 року (а.с. 8-20).

Перевіркою встановлені такі порушення:

- пп. 16.1.3 п. 16.1 статті 16, пп. 49.18.4 п. 49.18 статті 49, пп. «в» п. 176.1 статті 176, п. 179.1 статті 179 ПК України - неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за результатами звітного (податкового) 2016 року;

- пп. 164.2.10 п. 164.2 статті 164, пп. 168.2.1 п. 168.2 статті 168, пп. «б» п. 171.2 статті 171, пункту 174.3, пункту 174.6 статті 174 ПК України: заниження за 2016 рік оподатковуваного доходу, отриманого внаслідок прийняття у дарунок майна від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення, у сумі 88600 грн., в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 у розмірі 4430 грн.;

- пп. 1.2, 1.4, 1.5 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Кодексу: заниження за 2016 рік оподатковуваного доходу, отриманого внаслідок прийняття у дарунок майна від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого та другого ступеня споріднення, у сумі 88600 грн., в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року на суму 1329 грн.

На підставі висновків акту відповідачем прийняті ппр від 02.03.2020 року:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 5537,50 грн., з яких 4430 грн. - за податковим зобов`язанням, 1107,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 21);

- № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170 грн. (а.с. 22);

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 1661,25 грн., з яких 1329 грн. - за податковим зобов`язанням, 332,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 23).

Копію наказу ГУ ДПС у Донецькій області «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 від 18.12.2019 року № 945 (а.с. 93) та повідомлення від 19.12.2019 року № 322/10/05-99-33-05 (а.с. 82) надіслано 24.12.2019 року за податковою адресою позивача рекомендованим листом № 542 з повідомленням про вручення.

Конверт поштового відправлення та рекомендоване повідомлення № 542 повернуто до ГУ ДПС у Донецькій області з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Органом поштового зв`язку проставлено вказану відмітку 27.01.2020 року (а.с.104).

Спірні ппр направлені 03.03.2020 року платнику засобом поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 742 (а.с.97).

Позивачем подана скарга до ДПС України (вх. №11081/6 від 16.03.2020 року) на спірні ппр ГУ ДПС у Донецькій області (а.с. 109).

Державна податкова служба України рішенням від 07.05.2020 року скаргу ОСОБА_1 (від 08.04.2020 №1, вх.. № В/496/ДЗН від 14.04.2020) на податкові повідомлення - рішення від 02.03.2020 №, №, № залишила без розгляду, оскільки вона оформлена без дотримання вимог ст.56 ПК України, а також статті 8 Закону України від 02.10.1996 №393/96-ВР «Про звернення громадян», і не підписана автором (а.с. 90-91).

Згідно пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним.

Згідно п. 179.1 ст. 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи відповідно до цього Кодексу.

За змістом п. 168.2.1 ст.168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Згідно пп. 54.3.1. п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

У разі неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до п. 49.2 ст. 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою, зокрема, накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (п. 120.1 ст. 120 ПК України).

Згідно пп.164.2.10 п. 164.2. ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Стаття 174 ПК України встановлює порядок оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав.

Згідно п. 174.6. ст.174 ПК України об`єкти дарування, зазначені в пункті 174.1 цієї статті, подаровані платнику податку іншою фізичною особою, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини.

Доходи у вигляді дарунка, нараховані (виплачені, надані) платнику податку юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, оподатковуються на загальних підставах, передбачених цим розділом для оподаткування додаткового блага.

Згідно з п. 174.1. ст. 174 ПК України об`єкти спадщини платника податку поділяються з метою оподаткування, зокрема, на об`єкт нерухомості.

Законом № 71-VІІІ від 28.12.2014 внесені зміни в ПК України, відповідно до яких до підрозділу 10 розділу ХХ ПК України внесена ст. 16-1, якою визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст. 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Відповідачем, у зв`язку з отриманням від приватного нотаріуса ОСОБА_3 податкової інформації про отримання позивачем у дарунок 27/100 частини домоволодіння від фізичної особи ОСОБА_2 , проведена перевірка, за результатами якої складено акт з висновками щодо порушення позивачем вищезазначених норм ПК України.

Згідно матеріалів справи позивач, яка отримала у дарунок нерухоме майно, є особою з інвалідністю І групи, що підтверджується довідкою Міністерства охорони здоров`я № 248033 від 06.07.1994 року (а.с.31).

Згідно пп. «б» пп. 174.2.1 п. 174.2 ст. 174 ПК України об`єкти спадщини оподатковуються за нульовою ставкою - вартість власності, зазначеної в підпунктах «а», «б», «ґ» пункту 174.1 цієї статті, що успадковується особою, яка є інвалідом І групи або має статус дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, та вартість власності, зазначеної в підпунктах «а», «б» пункту 174.1, що успадковуються дитиною-інвалідом.

За змістом п. 174.3. ст. 174 ПК України особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов`язані сплатити податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини або в сільських населених пунктах - до оформлення уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об`єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини.

Згідно п. 179.2 ст. 179 ПК України обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи, зокрема, у вигляді об`єктів спадщини, які відповідно до цього розділу оподатковуються за нульовою ставкою податку.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач згідно норм п. 179.2 ст. 179 ПК України вважається таким, що виконав обов`язок щодо подання декларації, оскільки він не мав обов`язку на її подання у зв`язку із оподаткуванням об`єкта дарунку за нульовою ставкою податку. Відповідно нарахування позивачу штрафної санкції за неподання декларації, нарахування грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та з військового збору є неправомірним, у зв`язку з чим спірні податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки передбачені статтею 79 Податкового кодексу України, відповідно до якої документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.

Таким чином, платник податків може бути присутнім при проведенні документальної невиїзної перевірки чи може надати звернення про проведення виїзної перевірки замість невиїзної. Для реалізації цих можливостей платник податків повинен заздалегідь, до початку перевірки, бути повідомлений про її призначення.

З матеріалів справи та акту перевірки вбачається, що наказ, яким визначено початок перевірки 20 січня 2020 року, та повідомлення від 19.12.2019 року № 322/10/05-99-33-05 про дату початку і місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки направлені позивачу 24 грудня 2019 року. Поштове повідомлення з відміткою про невручення вказаного поштового відправлення повернулось на адресу відповідача лише 27 січня 2020 року.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводилась відповідачем, як вбачається з акту перевірки, з 20 по 24 січня 2020 року.

Таким чином, податковим органом при проведенні перевірки не дотримані вимоги, встановлені статтею 79 ПК України, оскільки позивача позбавлено права бути присутнім при проведенні документальної невиїзної перевірки.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення відповідачем порядку проведення перевірки, що є підставою для скасування спірних ппр, які прийняті за наслідками такої перевірки.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позову про визнання протиправними та скасування спірних ппр.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 5250 грн.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, на підтвердження здійснення правової допомоги суду має бути надано докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися в акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 1 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.

Позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5250 грн.

В якості доказів надання та оплати адвокатських послуг позивачем наданий:

- договір про надання правничої допомоги від 20.05.2020 року;

- квитанція на оплату виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) на суму 5250 грн.;

- ордер серії АР № 10156561;

- в позові зазначено детальний опис виконаних робіт (консультація 1 год. 750 грн., складання позову 6 год. 4500 грн.) (а.с. 4-5,7, 26-30).

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Суд не може втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всього розміру гонору до суму, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 рішення суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У той же час, аналізуючи здійснені адвокатом послуги за критеріями, визначеними у ч. 5 ст. 134 КАС України та на предмет неминучості - критерію, що застосовується Європейським судом з прав людини, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи те, що справа є незначної складності, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 5250 грн., виходячи з обґрунтованості та розумності їхнього розміру.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 вересня 2020 року у справі № 200/5502/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін

Повний текст постанови складений 14 грудня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Г.М. Міронова