Справа № 160/5790/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2020 року Справа № 160/5790/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представника позивача Левковської К.Ю.
представника відповідача Єфіменко О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство "ВТБ БАНК", про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
27 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою суду від 18.08.2020 року призначено розгляд адміністративної справи № 160/5790/20 за правилами загального позовного провадження, та залучено до участі у справі у якості третьої особи Приватне акціонерне товариство "ВТБ БАНК".
09.07.2020 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що актом перевірки встановлено, що позивачем у 2017 році отримано дохід у сумі 2274019,73 грн. за ознакою доходу 126 - додаткове благо, без визначення суми утриманого податку, джерело отримання АТ "ВТБ БАНК". На запит листом АТ "ВТБ БАНК" № 5086/1-2 від 02.08.2018 році підтверджено анулювання (прощення) основної суми заборгованості позивачу у сумі 2274019,73 грн. Отже позивачем порушено вимоги п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.п.168.1.3 п.168.1 ст.168, п.174.3 ст.174 Податкового кодексу України. У зв`язку з чим відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
28.08.2020 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій вказано, що доводи відповідача не спростовують обґрунтування, наведені у позові. Позивач посилається на те, що кореспонденцію з рішенням про проведення перевірки, а також актом перевірки не отримував, що унеможливило надання заперечень, пояснень та документів до перевірки та призвело до неправомірного прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
02.10.2020 року третьою особою надано до суду письмові пояснення, згідно яких в порядку ст.605 ЦК України АТ "ВТБ БАНК" 30.03.2017 року припинив зобов`язання позивача по кредитному договору № 51Ф-ІК-5 від 01.07.2008 року шляхом прощення суми заборгованості у загальному розмірі 3119510,07 грн., де заборгованість за основною сумою складає 2274019,73 грн., відповідно до повідомлення про анулювання (прощення) боргу № 597/400-2 від 30.03.2017 року. Також вказано, що в повідомленні про анулювання (прощення) боргу № 597/400-2 від 30.03.2017 року було зауважено про необхідність дотримання вимог абз. д п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
30.03.2017 року ПАТ "ВТБ БАНК" сформовано на адресу ОСОБА_1 повідомлення про анулювання (прощення) боргу № 597/400-2, згідно якого загальний розмір суми боргу, що підлягає анулюванню (прощенню) за кредитним договором №51Ф-ІК-5 від 01.07.2008 року станом на 30.03.2017 року складає 3119510,07 грн., з них за основним боргом 2274019,73 грн. Одночасно звернуто увагу на необхідність дотримання вимог п. д п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України щодо декларування та сплати податку на доходи фізичних осіб з суми анульованої банком заборгованості за кредитним договором, а також сплати військового збору.
Вказане повідомлення отримано ОСОБА_1 30.03.2017 року, про що міститься відповідний підпис останньої на повідомленні про анулювання (прощення) боргу № 597/400-2 від 30.03.2017 року.
1) п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України в частині неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік;
2) абз. д п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом, у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 409179,55 грн.;
Рішенням Державної податкової служби України № 13798/0/99-00-08-09-04-06 від 17.04.2020 року скаргу адвоката Сітко Ірини Василівни Івахи Євгена Вікторовича від 31.03.2020 на ППР ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 07.03.2019 р. № , № , № залишено без розгляду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.

Пунктом 16.1 ст.16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пунктів 36.1 - 36.3 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 162 Податкового кодексу України, платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно статті 14 Податкового кодексу України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормамирозділу IVцього Кодексу).

Відповідно до підпункту д підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Судом встановлено, що ВАТ "ВТБ БАНК" прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №51Ф-ІК-5 від 01.07.2008 року та позивачу анульовано: 1) суму основного боргу (кредиту) 84098,03 доларів США, що складає 2274019,73 грн. по курсу НБУ станом на 30.03.2017 року; 2) суми процентів 31268,01 доларів США, що складає 845490,34 грн. по курсу НБ станом на 30.03.2017 року.

Отже, банком прийнято рішення про прощення (анулювання) заборгованості позивача за кредитним договором в іноземній валюті, а саме в доларах США.

Посилання позивача на довідку ПАТ "ВТБ БАНК" № 601/400-2 від 30.03.2017 року судом не приймається, оскільки така лише засвідчує факт відсутності заборгованості за кредитним договором №51Ф-ІК-5 від 01.07.2008 року.

Натомість така заборгованість відсутня у зв`язку з прийняттям ВАТ "ВТБ БАНК" рішення про прощення кредитної заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №51Ф-ІК-5 від 01.07.2008 року шляхом анулювання суми основного боргу (кредиту) та суми процентів.

Щодо безпідставності проведення перевірки суд вказує, що згідно пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України визначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Також, за приписами пункту 42.1, 42.2 статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (пункт 42.4 статті 42 Податкового кодексу України).

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 року на підставі наказу № 5748-п від 08.10.2018 року.

Вказаний наказ разом з повідомленням № 2351 від 08.10.2018 року про проведення перевірки направлялись на адресу ОСОБА_1 .

Окрім того, судом під час судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області направлявся на адресу позивача запит № 43640/04-36-13-12 від 24.07.2018 року про надання копій документів та пояснень щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага від АТ "ВТБ БАНК" на суму 2274019,73 грн., проте конверт з відправленням повернуто на адресу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 5748-п від 08.10.2018 року у встановленому порядку не скасовано, а також не є предметом спору у даній справі.

За викладених обставин, у контролюючого органу виникло право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 на підставі наказу № 5748-п від 08.10.2018 року.

Також листом від 09.10.2018 року повідомлено про складання акту № 69495/04-36-13-04/ НОМЕР_1 від 30.11.2018 року та запрошення до контролюючого органу для його підписання.

За сукупності викладених обставин, податкові повідомлення-рішення, які виступають предметом оскарження в даній справі, визнанню протиправними та скасуванню не підлягають.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За сукупності викладених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство "ВТБ БАНК", про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 05.11.2020 року.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В. Кальник

05.11.2020

Рішення не набрало законної сили 05 листопада 2020 р.

Суддя В.В. Кальник