Справа № 200/5195/20-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року справа №200/5195/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Ястребової Л.В., Гайдара А.В., Компанієць І.Д., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року у справі № 200/5195/20-а (головуючий суддя І інстанції Кочанова П.В.), складеного в повному обсязі 31 липня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Косянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій незаконними та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

До Донецького окружного адміністративного суду 28 травня 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Косянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з такими вимогами:

- визнати дії Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на підставі ст.13 Закону України " Про пенсійне забезпечення" незаконними, та скасувати рішення № 0001456 від 25 лютого 2020 року,

- зобов`язати Костянтинівське-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити пенсію за віком на підставі ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з часу звернення до відповідача (а.с. 1-2).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 45-48).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року у справі № 200/5195/20-а та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що спірне рішення пенсійного органу прийнято неправомірно, оскільки рішенням Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) визнані неконституційними положення, що передбачають підвищення пенсійного віку для окремих категорій осіб, а саме осіб, які працюють на шкідливих підприємствах.

Також, не погоджується з визначенням її права на пенсію на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 52-53).

Сторони в судове зсідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянкою України (паспорт серії НОМЕР_2 виданий 24 квітня 2015 року Дружківським МВ ГУДМС України в Донецькій області), та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 3-4).

18 лютого 2020 року, ОСОБА_1 звернулась до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25 лютого 2020 року №0001456, позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком за списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки заявник не набула пенсійного віку. Згідно чинного законодавства та наданих на дату звернення документів гр. ОСОБА_1 буде мати право на пенсію за віком на пільгових умовах по досягненню 53 років 6 місяців, тобто з 02 листопада 2021 року. На дату звернення страховий стаж позивачки складає 30 років 0 місяців 16 днів, стаж роботи на пільгових умовах по списку № 2 складає 17 років 10 місяців 24 дня, а саме: з 08 лютого 2002 року по 31 грудня 2019 року.

Разом з тим, згідно даних підсистеми призначення та виплати пенсії страховий стаж позивачки складає 30 років 0 місяців 16 днів, стаж роботи на пільгових умовах по списку № 2 складає 17 років 10 місяців 24 дня (а.с. 10).

Спірним питанням даної справи є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії, із застосуванням ч.1 та п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без врахування приписів ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, з урахуванням рішення Конституційного суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року.

Приймаючи спірне рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має права на призначення дострокової пенсії на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку) за вимогами ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому обґрунтовувала протиправність рішення відповідача тим, що вона досягла 50 років та відповідно до Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) від 23 січня 2020 року має право на пенсію відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) визначено, що цим Законом призначаються трудові пенсії, зокрема пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) від 23 січня 2020 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Так, відповідно до п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) від 23 січня 2020 року застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць(…)

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Отже, з 23 січня 2020 року - дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 в справі № І-р/2020 діють положення п. «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції, яка була чинна до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, які визначають умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема, по Списку №2 та які підлягають застосуванню у наведеній у цьому Рішенні редакції.

Разом з тим, залишилися чинними відповідні положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відтак, з 23 січня 2020 року в Україні існують два закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, які входять до Списку №2, а саме: пункт «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ.

У випадку позивача, норми вказаних законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає: 50 років за пунктом «б» ст. 13 Закону 1788-ХІІ (у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ); 53 років 6 місяців за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ.

За таких умов, суд апеляційної інстанції вважає за можливе застосувати правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на користь невладного суб`єкта - приватної особи.

Суд вважає за необхідне також звернути увагу, що під втратою чинності нормативно-правового акта необхідно розуміти передбачений правовими приписами момент закінчення дії нормативно-правового акта, що є наслідком настання передбачених у законодавстві обставин.

Такими обставинами можуть бути: скасування нормативно-правового акта (його частини); визнання нормативно-правового акта недійсним (неконституційним, незаконним); завершення дії тимчасового нормативно-правового акта (настання передбаченої у ньому дати або невідкладної обставини).

Статтею 6 Конституції України встановлено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до статті 75 та пункту 3 частини першої статті 85 Основного Закону єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, до повноважень якої, серед інших, належить й прийняття законів (внесення змін до законів та їх скасування).

Питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів вирішує Конституційний Суд України в порядку, визначеному Законом України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України".

Органи судової влади під час здійснення судочинства застосовують законодавчі норми та не наділені повноваженнями (крім Конституційного Суду України) визнавати закони України такими, що втратили чинними або скасовувати їх у інший спосіб.

На момент звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком Список №2 від 18 лютого 2020 року норми Закону N 1788-XII були чинними. Цей закон не скасований Верховною Радою України, його положення не визнавалися неконституційними або незаконними і на сьогодні.

Умови та порядок призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначалися Законом N 1788-XII на момент виникнення спірних правовідносин.

Отже, при зверненні позивача до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2 орган ПФУ повинен був призначати їй пенсію за Законом №1788.

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 вона має 30 років 0 місяців 16 днів страхового стажу та 17 років 10 місяців 24 дня пільгового стажу за списком №2.

На день звернення з заявою про призначення пенсії від 18 лютого 2020 року позивачу виповнилося 51 рік (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Оскільки позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла 50 років, має більш 10 років пільгового стажу, страховий стаж складає більш 20 років, тому вона має право на призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) від 23 січня 2020 року.

Зазначене обумовлює протиправність рішення відповідача від 25 лютого 2020 року про відмову в призначенні пільгової пенсії та його скасування.

Згідно статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі «Рисовський проти України» (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, суд дійшов висновку, що з метою повного захисту порушених прав та інтересів особи, з врахуванням дискреційних повноважень відповідача, необхідним є зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 18 лютого 2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з врахуванням висновків суду апеляційної інстанції.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, суд вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини першої та шостої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (…)

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року у справі № 200/5195/20-а -скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Косянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій незаконними та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №0001456 від 25 лютого 2020 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 18 лютого 2020 року з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15)

Стягнути з Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 грудня 2020 року.

Судді Л.В. Ястребова

А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць