Справа № 447/2186/20
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №447/2186/20
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про відвід

14 грудня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сасевича О.М., вирішуючи в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді в адміністративний справі за позовом ОСОБА_1 до Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області про скасування відповіді в частині відмови в доступі до публічної інформації, зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського районного суду Львівської області з позовом, в якому просить: звільнити від сплати судового збору; скасувати відповідь Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області від 12.08.2020 року №П-295/П-296/07-09/350 в частині відмови ОСОБА_1 в доступі до публічної інформації; зобов`язати Дроговизьку сільську раду Миколаївського району Львівської області надати ОСОБА_1 для ознайомлення матеріали та рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,3 га для ведення особистого селянського господарства в с.Дроговиж, урочище «Біля Стадіону» з метою передачі у приватну власність.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 19.08.2020 року справу №447/2186/20 передано до Львівського окружного адміністративного суду за підсудністю.

Вказані матеріали позовної заяви надійшли на адресу Львівського окружного адміністративного суду 13.11.2020 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, такі передано для розгляду судді Гулкевич І.З.

18.11.2020 року позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків.

На виконання вимог цієї ухвали, позивач подав до суду позов із відповідними доповненнями та додатковими доказами.

09.12.2020 року позивач подав до суду заяву про відвід головуючого судді Гулкевич І.З. у справі №447/2186/20, оскільки в діях цього судді наявні обставини, які викликають сумнів в його об`єктивності та неупередженості. В обгрунтування заяви зазначено, що суддею Гулкевич І.З. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, про що 18.11.2020 року постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Позивач зазначив, що на виконання частини вимог ухвали судді від 18.11.2020 року усунув недоліки позовної заяви, а в частині щодо сплати судового збору він є таким, що підлягає звільненню від сплати судового збору в порядку ч.1 ст.133 КАС України та «п.г).п.2) ч.1, ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір», про що надано до позову усі підтверджуючі докази, проте суддею цього враховано не було. Тож, за наведених підстав позивач вважає, що наявними є підстави для відводу головуючого судді.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року заяву позивача про відвід головуючого судді Гулкевич І.З. у справі №447/2186/20 визнано необґрунтованою та передано таку, у відповідності до ст.31 КАС України, для вирішення питання про відвід.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2020 року, для вирішення заяви про відвід головуючого судді визначено суддю Сасевича О.М.

Розгляд заяви здійснюється у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали заяви, суд зважає на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого ст.31 цього Кодексу.

Згідно ст.39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.40 КАС України, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (ч.3 ст.40 КАС України). Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (ч.4 ст.40 КАС України). Відповідно, у порядку ч.8 ст.40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. При цьому, питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід судді суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід (ч.11 ст.40 КАС України).

З системного аналізу підстав, які наведені у ст.36-37 КАС України вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості. Водночас, для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Судом встановлено, що підставою для відводу головуючого судді Гулкевич І.З. є незгода позивача з процесуальним рішенням судді при розгляді адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 (а саме з ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 18.11.2020 року).

Відповідно до ч.4 ст.36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п.10 Постанови №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

Таким чином, заявлені підстави для відводу головуючого судді не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки не стосуються особистого відношення судді до результатів розгляду справи №447/2186/20, а тільки відображають власну позицію позивача/заявника.

Більш того, будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості та безсторонності головуючого судді у розгляді означеної справи (№447/2186/20), з доводів заяви про відвід не вбачається.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п.п.45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п.40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п.44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п.30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п.96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

Європейський суд з прав людини в п.49 рішення у справі «Білуха проти України» вказав, що наявність безсторонності, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно об`єктивного критерію цей Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п.52 рішення у справі «Білуха проти України»).

Тож, з огляду на те, що обставини, на які посилається позивач, не доводять та не можуть свідчити про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості головуючого судді Гулкевич І.З. у розгляді означеної справи й такі не підтверджені жодними доказами, а їх встановлення не належить до повноважень суду при вирішенні питання про відвід, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід головуючого судді у справі №447/2186/20.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Гулкевич І.З. в адміністративний справі №447/2186/20 за позовом ОСОБА_1 до Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області про скасування відповіді в частині відмови в доступі до публічної інформації, зобов`язання до вчинення дій відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сасевич О.М.