Справа № 340/1197/20
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 340/1197/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року (головуючий суддя Хилько Л.І.)

у справі №340/1197/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКСАМИТ-ПОСТАЧ»

до Головного управління ДПС у Кіровоградській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні ді,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОКСАМИТ-ПОСТАЧ» звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просило визнати протиправними дії відповідача, які полягають у позбавленні товариства статусу платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2020; зобов`язати відповідача поновити товариство в статусі платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариство набуло статусу платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2019, перебувало у такому статусі протягом 2019 року та ним виконано умови щодо підтвердження такого статусу на 2020 рік. Мотиви відмови перебування товариства на спрощеній системі оподаткування в 2020 році (бути платником єдиного податку четвертої групи), що наведені у листі Кропивницького управління ГУ ДФС у Кіровоградській області від 27.02.2020 року вих.№ 3118/10/11/11-28-52-03-21, суперечать нормам чинного законодавства України.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року позов задоволено.

Суд виходив з того, що контролюючий орган тільки під час проведення документальної перевірки та встановивши обставини, за яких платник не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), повинен прийняти відповідне рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Однак, відповідачем не надано суду доказів проведення документальної перевірки позивача, а також прийняття рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Позбавлення позивача статусу платника єдиного податку відбулось без проведення документальної перевірки і встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, а також за відсутності випадків, передбачених п.п.299.10 та 299.11 ст.299 ПК України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі скаржник наполягає на правомірності оскаржуваних дій з огляду на виявлені обставини, які можуть перешкоджати сільськогосподарському товаровиробнику перебувати на спрощеній системі оподаткування, а саме: наявність податкового боргу по орендній платі з юридичних осіб та той факт, що поданій позивачем звітності присвоєно статус «не визнано як податкова звітність» та не підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи в 2020 році.

Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Представники сторін в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в заявах по суті справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ТОВ «Оксамит-Постач» набув статусу платника єдиного податку четвертої групи з 01 січня 2019 року та перебував в даному статусі протягом 2019 року.

У 2020 році для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи ТОВ «Оксамит-Постач» подано контролюючому органу податкову звітність: загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік від 20.01.2020 №, звітні податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік від 21.01.2020 №, №, №, №, № , №, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2019 рік від 20.01.2020 №.

Кропивницьке управління ГУ ДПС у Кіровоградській області листом від 27.02.2020 №3118/10/11-28-52-03-21 повідомило позивача, що станом на 01.01.2020 за товариством рахувався податковий борг в сумі 35148,52 грн. по коду платежу 18010600 (орендна плата з юридичних осіб). Враховуючи п.п.291.5.-1.3 п.291.5.-1 ст.291 Податкового кодексу України, поданій товариством звітності присвоєно статус не визнано як податкова звітність. Також контролюючий орган повідомив позивача, що всі перелічені фактори перешкоджають перебуванню на спрощеній системі оподаткування в 2020, а саме: бути платником єдиного податку четвертої групи (а.с.19).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваних дій відповідача.

Відповідно до п. 291.3 ст. 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до п. 291.4 ст. 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку.

Четверта група сільськогосподарські товаровиробники: а) юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.8 пункту 298.8 статті 298 ПК України.

Відповідно до пп.298.8.1 п.298.8 ст.298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку четвертої групи є календарний рік і починається він з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (ст. 294 ПК України).

За правилами пп.295.9.1 п.295.9 ст.295 ПК України платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Отже, юридична особа, яка є сільськогосподарським товаровиробником та у якої частка сільськогосподарського товаровиробництва за 2019 рік дорівнює або перевищує 75 %, має підтвердити статусу платника єдиного податку IV групи у 2020 році шляхом подання до 20 лютого до контролюючого органу пакету документів, зазначених у п. 298.8.1. ст. 298 ПК України, якими фактично підтвердити, що її діяльність з сільгосптоваровиробництва відповідає критеріям перебування на 4 групі (обсяг сільськогосподарського товаровиробництва займає не менше 75%), як і попереднього року, та вирахувати суму сплати податку на 2020 рік (поточний рік).

Як встановлено судом, не спростовано відповідачем, вимоги пп.295.9.1 п.295.9 ст.295, пп.298.8.1 п.298.8 ст.298 ПК України позивачем виконані.

Втім, відповідно до листа контролюючого органу від 27.02.2020 №3118/10/11-28-52-03-21 області поданій позивачем звітності присвоєно статус «не визнано, як податкова звітність» та не підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи в 2020 році» з огляду на те, що станом на 01 січня 2020 року в Олександрійському управлінні ГУ ДПС у Кіровоградській області за ТОВ «ОКСАМИТ-ПОСТАЧ» рахувалася податкова заборгованість по орендній платі з юридичних осіб в сумі 35148,52 грн.

При цьому відповідач керувався нормами пп.291.5-1.3 п.291.5-1 ст.291 ПК України, згідно якому не може бути платником єдиного податку четвертої групи суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

За твердженням позивача, з чим погодився суд першої інстанції, така позиція контролюючого органу є помилковою, оскільки за змістом наведених норм наявність боргу на перше січня поточного року є підставою для відмови у набутті статусу платника єдиного податку лише для тих, хто вперше набуває цей статус.

Відповідач в апеляційній скарзі з цього приводу зазначає, що в пп.291.5-1.3 .291.5-1 ст.291 ПК України жодним чином не зазначено стосовного «першого» набуття або щорічного підтвердження такого статусу. Також, в даному пункті не йдеться про автоматичне набуття статусу суб`єктом господарювання в поточному році, який був платником єдиного податку четвертої групи в попередньому році.

Також відповідач не погоджується з доводами позивача про недотримання контролюючим органом вимог п.299.10 ст.299 ПК України, яким встановлено перелік підстав для виключення суб`єкта господарювання з реєстру платників єдиного податку, серед яких відсутня підстава, що відповідає пп. 291.5-1.3 п.291.5-1 ст.291 ПК України.

За твердженням відповідача до уваги слід брати те, що у відповідності до п.299.13 ст.299 ПК України на сьогоднішній день Державною податковою службою України ведеться єдиний державний реєстр платників єдиного податку виключно І-ІІІ груп. Для платників єдиного податку четвертої групи триває перехідний період створення такого реєстру, про що зазначено листом Державної податкової служби України від 27.04.2016 № 14988/7/99-99-12-03-05-17: «...суб`єкти господарювання - платники єдиного податку IV групи матимуть право на отримання витягу з реєстру після затвердження порядку формування відповідного реєстру. Формування реєстру передбачається на підставі загальної декларації. Протягом перехідного періоду за заявою суб`єктів господарювання для підтвердження статусу платника єдиного податку IV групи надаються довідки довільної форми».

Крім того, якщо контролюючий орган зобов`язаний виключати з єдиного державного реєстру платників єдиного податку, лише у яких не погашена податкова заборгованість протягом двох послідовних кварталів (пп.298.2.3 ст.298 ПК України), то даний факт ставить під сумнів пп. 291.5-1.3 п.291.5-1 ст.291 Податкового кодексу України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що такі доводи відповідача не відповідають системному аналізу пп. 291.5-1.3 п. 291.5-1 ст. 291, пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298, ст. 299 ПК України.

Відповідно до статті 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Пунктом 299.6 статті 299 ПК України встановлено, що підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно: 1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу; 2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації; 3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Відповідно до п.299.10 ст.299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

В свою чергу, підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України встановлений обов`язок платника єдиного податку перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Отже, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою, а перелік підстав, за яких контролюючий орган може анулювати такий статус чітко визначений законом і в такому переліку, зокрема, відсутня така підстава як наявність податкового боргу станом на перше число першого місяця звітного року.

Таким чином, наявність у позивача станом на 01 січня 2020 року податкового боргу не може бути підставою відмови у підтверджені статусу платника єдиного податку відповідно до пп. 291.5-1.3 п.291.5-1 ст.291 ПУК України, оскільки ця норма стосується питання не підтвердження статусу такого платника, а обрання або переходу на спрощену систему оподаткування і є умовою, яка виключає набуття цього статусу.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 26.02.2019 №816/513/17, від 05.03.2019 №818/606/17.

Крім того, за правилами п.299.11 ст.299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Виходячи з наведених правових норм, контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Тобто, факт наявності у платника єдиного податку четвертої групи податкового боргу не дає право контролюючому органу на власний розсуд позбавити таку особу статусу платника єдиного податку четвертої групи без виконання передбачаних законом умов для такого позбавлення.

Суд першої інстанції правильно встановив, що контролюючий орган тільки під час проведення документальної перевірки та встановивши обставини, за яких платник не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), повинен прийняти відповідне рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від від 19.12.2019 у справі №810/3682/15.

В спірному випадку відповідач обмежився лише констатацією факту наявності у позивача станом на 01.01.2020 податкового боргу в сумі 35148,52 грн. і не довів у встановленому порядку існування у позивача такого боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Виходячи з вищенаведеного, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду доказів проведення документальної перевірки позивача і встановлення в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, а також прийняття рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі №340/1197/20 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та в строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко