Справа № 500/2782/19
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2782/19

03 грудня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.Л.,

представника позивача Авдєєнка В.В.,

представника відповідача Трут О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправними та скасування постанов в частині окремих пунктів їх додатків,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» (далі ТОВ «Біоенергопродукт», Товариство) звернулося до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову НКРЕКП №1240 від 27.06.2019 в частині пункту 364 додатка до постанови №1240 від 27.06.2019;

- визнати протиправною та скасувати постанову НКРЕКП №1991 від 24.09.2019 в частині пункту 440 додатка до постанови №1991 від 24.09.2019.

Ухвалою суду від 23.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

Відповідно до ухвали суду від 17.02.2020 продовжено строк підготовчого провадження у цій справі на тридцять днів.

Ухвалою суду від 12.03.2020 призначено лінгвістичну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Одночасно цією ж ухвалою провадження у справі зупинено до одержання результатів експертизи.

20.10.2020 до суду надійшов висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12.10.2020 №10287/20-39 та матеріали адміністративної справи.

Ухвалою суду від 05.11.2020 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

27.06.2019 відповідачем було прийнято постанову №1240, пунктом 364 якої встановлено «зелений» тариф для енергогенеруючого об`єкту ТОВ «Біоенергопродукт» (1 черга вітро- та геліоелектростанції Тернопільська обл., Бережанський р-н, с. Куряни, вул. Бережанка, 57) у розмірі 202,78 коп без ПДВ за 1 кВт.

24.09.2019 відповідачем було прийнято постанову №1991, пунктом 440 якої встановлено «зелений» тариф для цього ж енергогенеруючого об`єкту ТОВ «Біоенергопродукт» у розмірі 187,23 коп без ПДВ за 1 кВт.

Спірними постановами відповідачем «зелений» тариф для вказаного енергогенеруючого об`єкту встановлено виходячи з коефіцієнту 1,26, який передбачений Законом України «Про альтернативні джерела енергії» для одиничної встановленої потужності вітрової турбіни від 600 і не більше 2000 кВт.

Позивач вважає наведені пункти постанов протиправними з огляду на те, що максимальна потужність кожної вітроустановки, які входять у склад енергогенеруючого об`єкту ТОВ «Біоенергопродукт», визначена на рівні 2075 кВт, а у відповідності до статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» коефіцієнт «зеленого» тарифу для електричної енергії, виробленої з використанням енергії вітру вітроелектростанціями, які складаються з вітроустановок одиничною встановленою потужністю від 2000 кВт і більше, введених в експлуатацію в період з 01.01.2016 по 31.12.2019, становить 1,89.

Енергогенеруючий об`єкт позивача було введено в експлуатацію 20.06.2018, а тому позивач вважає, що «зелений» тариф для обумовленого енергогенеруючого об`єкту слід визначати виходячи з коефіцієнта 1,89, оскільки одинична встановлена потужність кожної вітрової турбіни належить до категорії від 2000 кВт і більше. Спірними постановами порушено права та охоронювані законодавством інтереси позивача, оскільки застосування відповідачем для позивача зменшеного розміру коефіцієнту «зеленого» тарифу зумовлює менший розмір тарифу на електричну електроенергію, що продаватиметься товариством.

03.01.2020 до суду від НКРЕКП надійшов відзив на позов (а.с.59-67). Відповідач у відзиві на позов його заперечує та зазначає, що у 2018 році ТОВ «Біоенергопродукт» повідомило НКРЕКП про зміну загальної ліцензованої електроенергетичної потужності з 757,42 кВт до 4757,42 кВт та надало документи, що підтверджують зазначену зміну потужності.

Відповідно до положень Ліцензійних умов загальна ліцензована електроенергетична потужність ліцензіата визначається як сумарна номінальна активна електрична потужність генераторів чи іншого обладнання, що використовується для перетворення енергетичних ресурсів будь-якого походження на електричну енергію, що входять до складу електричних станцій, у тому числі введені в експлуатацію черги будівництва електричної станції (пускові комплекси).

Відповідно до технічних характеристик двох вітрогенераторних установок, встановлених на турбінах Enercon Е-70 Е4, які розміщені на вітро- та гелеоелектростанції (1 черга) по вул. Бережана, 57 у с. Куряни Бережанського р-ну Тернопільської області, що належать ТОВ «Біоенергопродукт», їх номінальна активна електрична потужність становить по 2000 кВт кожної.

Постановою НКРЕКП від 11.09.2018 № 984 було визначено номінальну потужність кожної з вітрогенераторних установок типу Enercon Е-70 Е4 на рівні 2000 кВт. І саме така потужність кожної вітроустановки підтверджена судом у справі №500/2218/18, рішення в якій набрало законної сили.

Відповідач вважає, що правомірно та обґрунтовано встановив позивачу «зелений» тариф виходячи з коефіцієнту 1,26, посилаючись на положення статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії». Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

14.02.2020 до суду надійшли пояснення представника відповідача в частині застосування коефіцієнта «зеленого» тарифу 1,26 для об`єктів, введених в експлуатацію з 01.07.2015 по 31.12.2019, для електроенергії, виробленої з вітру вітроелектростанціями, які складаються з вітроустановок одиничною встановленою потужністю від 600 кВт, але не більше 2000 кВт. Такий коефіцієнт застосовується для вітрових установок потужністю до 2000 кВт і 2000 кВт включно. В свою чергу коефіцієнт «зеленого» тарифу 1,89 застосовується для вітрових турбін потужністю від 2000 кВт та більше, тобто показних 2000 кВт у цьому разі не входить до значення «від 2000 кВт та більше». На думку відповідача, законодавець чітко розмежовує категорії об`єктів, для яких застосовується той чи інший коефіцієнт «зеленого» тарифу. Положення статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» треба розглядати системно та послідовно, а не виривати з контексту окремі положення цієї статті, що дає можливість застосовувати відповідні коефіцієнти саме так як це робить НКРЕКП (а.с.102-105).

За доводами представника позивача поняття «не більше 2000 кВт» та «від 2000 кВт» включає показник 2000 кВт. Нечітко прописуючи в законі такі показники, законодавець дає можливість встановлення «зеленого» тарифу як з коефіцієнтом 1,26, так і з коефіцієнтом 1,89 для вітрових турбін потужністю 2000 кВт. При цьому з огляду на нечіткість та неточність у національному законодавстві та враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 «Щокін проти України» застосуванню підлягає та норма, яка є більш сприятливою для особи (а.с.141).

Після надходження висновку експерта представник відповідача надав додаткові пояснення, в яких наполягає на правильному застосуванні ним коефіцієнту «зеленого» тарифу саме в розмірі 1,26 як для вітрових установок потужністю 2000 кВт (а.с.219-223).

Інших заяв по суті справи від учасників справи до суду не надходило.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, наведених у відзиві на позов, додаткових поясненнях.

Заслухавши вступне слово (пояснення) учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ТОВ «Біоенергопродукт» зареєстроване як юридична особа з 05.04.2011, здійснює такий вид діяльності як виробництво електроенергії (а.с.132-137).

20.06.2018 ТОВ «Біоенергопродукт» було введено в експлуатацію вітро- та геліоелектростанції по вулиці Бережанська, 57 у селі Куряни Бережанського району Тернопільської області 1 (черга), що підтверджується Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) № ТП17 від 20.06.2018 (а.с.42-45).

НКРЕКП на підставі податних Товариством документів, у тому числі тих, що підтверджують технічні характеристики двох вітрогенераторних установок, встановлених на турбінах Enercon Е-70 Е4, які розміщені на вітро- та гелеоелектростанції (1 черга) по вулиці Бережанська, 57 у селі Куряни Бережанського району Тернопільської області, було визначено номінальну активну електричну потужність вітрогенераторних установок ТОВ «Біоенергопродукт» на рівні 2000 кВт (лист від 08.08.2018 № 7056/21.1/7-18 (а.с.88-90)).

Відповідач 27.06.2019 прийняв постанову № 1240 «Про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію та надбавки до «зелених» тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання», пунктом 364 якої позивачу встановлено «зелений» тариф для енергогенеруючого об`єкту ТОВ «Біоенергопродукт» (1 черга вітро- та геліоелектростанції Тернопільська область, Бережанський район, село Куряни, вулиця Бережанка, 57) в розмірі 202,78 коп. без ПДВ за 1 кВт, виходячи з коефіцієнту 1,26, як для вітроелектростанцій, одинична встановлена потужність всіх вітроустановок якої від 600 кВт, але не більше 2000 кВт, що була введена в експлуатацію з 01.01.2017 по 31.12.2019 включно (а.с. 25-41).

НКРЕКП 24.09.2019 прийняла постанову № 1991 «Про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію та надбавки до «зелених» тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання», пунктом 440 якої позивачу встановлено «зелений» тариф для енергогенеруючого об`єкту ТОВ «Біоенергопродукт» (1 черга вітро- та геліоелектростанції Тернопільська область, Бережанський район, село Куряни, вулиця Бережанка, 57) в розмірі 187,23 коп. без ПДВ за 1 кВт, виходячи з коефіцієнту 1,26, як для вітроелектростанцій, одинична встановлена потужність всіх вітроустановок якої від 600 кВт, але не більше 2000 кВт, що була введена в експлуатацію з 01.01.2017 по 31.12.2019 включно (а.с.25-41).

Позивач вважає, що ці постанови в частині пунктів 364 та 440 відповідно є протиправними, оскільки «зелений» тариф ТОВ «Біоенергопродукт» має визначатися виходячи з коефіцієнту 1,89, а не 1,26.

Мотиви позову зводяться до двох обставин: 1) електрична потужність вітрогенераторних установок ТОВ «Біоенергопродукт» вища ніж 2000 кВт, тому підлягає застосуванню більший коефіцієнт, 2) законодавець нечітко визначив коефіцієнт «зеленого» тарифу для вітроелектростанції потужністю 2000 кВт, оскільки такий показник включається у значення вислову «від 600 кВт, але не більше 2000 кВт» (коефіцієнт 1,26) та вислову «від 2000 кВт та більше» (коефіцієнт 1,89).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак суд, зважаючи на предмет позову, перевіряє чи оскаржувані пункти постанов відповідача прийняті у відповідності до зазначених вище умов.

Правові, економічні, екологічні та організаційні засади використання альтернативних джерел енергії та сприяння розширенню їх використання у паливно-енергетичному комплексі визначає Закон України «Про альтернативні джерела енергії» від 20.02.2003 №555-IV (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзацу п`ятнадцятого статті 1 цього Закону «зелений» тариф - це спеціальний тариф, за яким закуповується електрична енергія, вироблена на об`єктах електроенергетики, зокрема на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями).

Частиною першою статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», яка передбачає положення щодо стимулювання виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, визначено, що «зелений» тариф встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, у тому числі на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями).

Коефіцієнт «зеленого» тарифу для електроенергії, виробленої з використанням альтернативних джерел енергії, встановлюється, серед іншого, в залежності від номінальної потужності електроустановки.

У спірному випадку 20.06.2018 ТОВ «Біоенергопродукт» введено в експлуатацію вітро- та геліоелектростанції (1 черга) по вулиці Бережанка, 57 у селі Куряни Бережанського району Тернопільської області. Одинична встановлена потужність всіх вітроустановок, які входять до складу 1 черги вітро- та геліоелектростанції по вулиці Бережанка, 57 у селі Куряни Бережанського району Тернопільської області, НКРЕКП встановлена на рівні 2000 кВт.

Оцінку правомірності визначення НКРЕКП електричної потужності електрогенеруючого обладнання для енергогенеруючого об`єкту ТОВ «Біоенергопродукт» (1 черга вітро- та геліоелектростанції Тернопільська область, Бережанський район, село Куряни, вулиця Бережанка, 57) на рівні 2000 кВт неодноразово надавав суд у судових рішеннях, які набрали законної сили, по справах № 500/1520/19 (рішення від 18.12.2019, яке набрало законної сили 10.03.2020), № 500/2177/19 (рішення від 16.01.2020, яке набрало законної сили 16.06.2020), за позовом ТОВ «Біоенергопродукт» до НКРЕКП про визнання протиправними та скасування постанов НКРЕКП в частині пунктів, що стосувалися визначення Товариству «зеленого» тарифу (а.с.110-119, 187-192, 206-211).

Відтак, відповідно до положень частини четвертої статті 78 КАС України, яка передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, такі обставини не підлягають доказуванню у цій справі. Отже, позивач використовує для виробництва електроенергії вітроустановки номінальної потужністю 2000 кВт.

Щодо мотивації позивача про неправильне застосування відповідачем коефіцієнта «зеленого» тарифу, то судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» «зелений» тариф встановлюється для кожного суб`єкта господарювання, який виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії, за кожним видом альтернативної енергії та для кожного об`єкта електроенергетики або для кожної черги будівництва електростанції (пускового комплексу).

Підтвердженням факту та дати введення в експлуатацію об`єкта електроенергетики, у тому числі черги будівництва електричної станції (пускового комплексу), що виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), є виданий уповноваженим органом сертифікат, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації, або зареєстрована відповідно до законодавства декларація про готовність об`єкта до експлуатації.

Коефіцієнт «зеленого» тарифу для електроенергії, виробленої з використанням альтернативних джерел енергії, встановлюється для об`єктів або його черг/пускових комплексів, введених в експлуатацію в період з 01.01.2017 по 31.12.2019, залежно від категорії об`єктів електроенергетики, для яких застосовується «зелений» тариф, визначений:

для електроенергії, виробленої з енергії вітру вітроелектростанціями, які складаються з вітроустановок одиничною встановленою потужністю від 600 кВт, але не більше 2000 кВт на рівні 1,26;

для електроенергії, виробленої з енергії вітру вітроелектростанціями, які складаються з вітроустановок одиничною встановленою потужністю від 2000 кВт та більше на рівні 1,89.

З огляду на обґрунтування позовних вимог позивачем під час розгляду справи підлягало з`ясуванню питання до якої категорії об`єктів електроенергетики необхідно віднести вітроелектростанцію, яка складаються з вітроустановок одиничною встановленою потужністю на рівні 2000 кВт, до категорії - від 600 кВт, але не більше 2000 кВт чи до категорії - від 2000 кВт та більше.

За клопотанням представника позивача у цій справі було призначено лінгвістичну семантико-текстуальну експертизу писемного мовлення, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експерта поставлено наступні питання:

Чи включає вислів «від 600 кВт, але не більше 2000 кВт», вжитий в статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», крайню кількісну верхню (найбільшу) межу 2000 кВт, тобто показник 2000 кВт?

Чи включає вислів «від 2000 кВт та більше», вжитий у статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», крайню кількісну нижню (найменшу) межу 2000 кВт, тобто показник 2000 кВт?

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12.10.2020 № 10287/20-39 (а.с.157-160) вислів «від 600 кВт, але не більше 2000 кВт», вжитий в статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», означає крайню кількісну верхню (найбільшу) межу 2000 кВт, тобто показник 2000 кВт; вислів «від 2000 кВт та більше» означає крайню кількісну нижню (найменшу) межу 2000 кВт, тобто показник 2000 кВт.

Таким чином, за висновком експерта, який для проведення експертизи використав ряд офіційних джерел, у тому числі тлумачні словники української мови, показник 2000 кВт включається до вислову «від 600 кВт, але не більше 2000 кВт» та до вислову «від 2000 кВт та більше», які вжиті у статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії».

Суд погоджується з тим, що у першому випадку конструкція «не більше 2000 кВт» означає крайню кількісну межу, яка включає показник 2000 кВт, що й не заперечує відповідач.

Згідно з Великим тлумачним словником сучасної української мови (із додатками і доповненнями; Ірпінь: ВТФ «Перун», 2005 р.) та словником української мови (Академічний тлумачний словник (1970-1980)): прийменник «від» у сполучені з числівником і наступним прийменником «до» уживається для приблизного визначення якої-небудь величини (ваги, вартості, розміру предмета і т. ін.). Таким чином, прийменник «від» у сполученні з числовим значенням в українській мові вживають на позначення приблизної величини, відлік від якої починається від значення числівника. У висновку експерта вказано, що «від» згідно з лексикографічними джерелами уживається при означенні моменту початку дії, стану тощо. Тобто, в даному випадку, словосполучення «від 2000 кВт» вказує на нижню кількісну межу і включає числівник 2000 кВт.

З огляду на зазначене, суд, оцінюючи висновок експерта на рівні з іншими доказами, дійшов до переконання, що у спірному випадку положення частини двадцять другої статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», які містять вислови «від 600 кВт, але не більше 2000 кВт» і «від 2000 кВт та більше», в обох випадках включають вітроустановки одиничною встановленою потужністю 2000 кВт.

Таким чином, лексичний і семантичний аналіз наведених норм частини двадцять другої статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», свідчить, що структура висловів «від 600 кВт, але не більше 2000 кВт» і «від 2000 кВт та більше», допускає множинне її тлумачення.

Згідно із частиною другою статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на чіткості і ясності національного законодавства.

У справах «Щокін проти України» заяви № 23759/03 та № 37943/06 від 14.10.2010 та «Сєрков проти України» заява № 39766/05 від 07.07.2011 Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування. Європейський суд з прав людини вивів правило найбільш сприятливого тлумачення нормативно-правових актів для особи.

В контексті наведеного, суд вважає, що суб`єкт, який застосовує альтернативні джерела електроенергії, вправі очікувати від держави таке стимулювання виробництва та споживання енергії, виробленої з альтернативних джерел застосування, яке буде найбільш сприятливе для нього, тобто з застосуванням вищого коефіцієнту «зеленого» тарифу 1,89, а не 1,26.

У наведеній справі «Щокін проти України» Європейський суд з прав людини визнав, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак, суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку Суду, відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення певного важливого фінансового питання, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

Відтак у цій справі, суд вважає, що відповідач віддав перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства для позивача, тобто діяв протиправно, нерозсудливо.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень у цій справі не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування своєї позиції та не довів правомірності оскаржуваних пунктів постанов. Такі прийняті з порушенням умов, визначених частиною другою статті 2 КАС України, а саме: не обґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, нерозсудливо.

Отже, суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом ухвалення рішення про визнання протиправними та скасування пункту 364 додатку до постанови НКРЕКП №1240 від 27.06.2019 та пункту 440 додатку до постанови НКРЕКП №1991 від 24.09.2019.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду із даним позовом, ТОВ «Біоенергопродукт» сплатило судовий збір у сумі по 1921,00 грн за кожну позовну вимогу, а всього 3842,00 грн, що підтверджуються платіжним дорученням №1440 від 17.12.2019 (а.с.4) та квитанцією №30729105 від 04.12.2019 (а.с.5).

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 3842,00 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправними та скасування постанов в частині окремих пунктів їх додатків задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати пункт 364 додатку до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №1240 від 27 червня 2019 року.

Визнати протиправним та скасувати пункт 440 додатку до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №1991 від 24 вересня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» судові витрати у розмірі 3842,00 грн (три тисячі вісімсот сорок дві грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» (вулиця Пасічна, 8/1, село Підгородне, Тернопільський район, Тернопільська область, 47751, ).

Відповідач: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (вулиця Смоленська, 19, місто Київ, 03057, ).

Повний текст рішення складено та підписано 11 грудня 2020 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.