Справа № 460/224/20
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2020-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про поновлення провадження у справі
11 грудня 2020 року м. Рівне №460/224/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гудими Н.С., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання за позивачем права на отримання 6 мінімальних пенсій за віком, 50 % додаткової пенсії, підвищення до пенсії в розмірі 2 мінімальних заробітних плат згідно з ст.39,50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з часу призначення пенсії по інвалідності, яка пов`язана з Чорнобильською катастрофою; визнання протиправними і незаконними дій щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати 6 мінімальних пенсій за віком, 50 % додаткової пенсії, підвищення до пенсії в розмірі 2 мінімальних заробітних плат; зобов`язання з часу призначення пенсії здійснити такий перерахунок та зобов`язання нарахувати компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати належної державної, додаткової та підвищення до пенсії з урахуванням проведених виплат, які були нараховані відповідно до постанови Сарненського районного суду від 04.11.2014 по справі №571/5046/14-а, постанови Сарненського районного суду від 10.12.2014 по справі №572/5062/14-а, однак не виплачені.
Ухвалою суду від 21.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду 21.01.2020 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а.
Вирішуючи питання щодо можливості поновлення провадження у даній справі, суд керується таким.
Відповідно до ст.8 Конституції України та ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Тотожні положення закріпленні у ч.2 ст.6 КАС України, за змістом якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.
Пунктом 1 ст.6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Тобто, у статті 6 Конвенції гарантується право людини і громадянина на справедливий суд. У цьому аспекті найбільш поширеним порушенням у справах проти України ЄСПЛ встановив порушення права позивача на розгляд судом справи протягом розумного строку.
З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення поняття "розумний строк" слідує, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі "Броуґан та інші проти Сполученого Королівства" від 29 листопада 1988 року).
В розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги в зазначеному відношенні, охоплює весь період провадження.
У цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (рішення у справі "Скопелліті проти Італії" від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (рішення у справі "Папахелас проти Греції" від 25 березня 1999 року).
Зміст заявлених позивачем позовних вимог свідчить, що дана справа належить до категорії адміністративних справ, визначених п.2 ч.1 ст.263 КАС України, розгляд яких повинен здійснюватися у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження.
Як вже зазначалося судом раніше, провадження в даній адміністративній справі відкрито 21.01.2020.
Таким чином, розгляд даної адміністративної справи в суді першої інстанції триває понад один місяць, що, з урахуванням предмету спору, не може вважатися розумним строком судового розгляду справи в розумінні п.2 ч.1 ст.263 КАС України та п.1 ст.6 Конвенції.
Більше того, суд зауважує, що розгляд Великою Палатою Верховного Суду адміністративної справи №510/1286/16-а, до якої зупинено провадження у даній справі, триває понад рік та рішення за наслідками її розгляду до цього часу не прийнято.
Крім того, на переконання суду, подальше зупинення провадження у даній справі після його поновлення, ставило б під сумнів дотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права та вказувало б на порушення розумних строків розгляду, а також ставило під сумнів наявність в Україні ефективних засобів правового захисту.
З огляду на наведене, з метою дотримання права позивача на справедливий розгляд справи впродовж розумного строку, гарантованого ст.6 Конвенції, суд вважає за необхідне поновити провадження в даній адміністративній справі.
Одним із принципів адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі. Цей принцип визначає особливості адміністративного судочинства і полягає у більш активній ролі суду: саме на суд покладено обов`язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для всебічного з`ясування обставин у справі. Отже, адміністративний суд має повністю встановити обставини справи, щоб на засадах верховенства права ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Принцип офіційності реалізований, зокрема, у ч.4 ст.9 КАС України, згідно з якою суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу вимог ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
З огляду на вищезазначені норми процесуального права, для забезпечення повного та всебічного з`ясування всіх обставин у справі і постановлення законного та обґрунтованого рішення суд дійшов висновку про необхідність витребування у відповідача додаткових доказів.
Керуючись статтями 237, 241, 256 КАС України, суд
Провадження в адміністративній справі №460/224/20 поновити.
Витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та зобов`язати надати суду у 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали відомості щодо часу призначення позивачу пенсії по інвалідності та докази на підтвердження вказаної обставини (протоколи призначення пенсії, розпорядження тощо) .
Ухвала окремо не оскаржується та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Н.С. Гудима