Справа № 937/3772/20
Суддя: Купавська Н. М.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 28.09.2020
Справа № 937/3772/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

за участю секретаря Бєгушевої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ІАМ №2528177 від 13.05.2020, винесену відповідачем. Він вважає, що відповідачем неправомірно винесено постанову, оскільки при її винесенні не зазначено яку саме норму закону ним порушено, відсутні відомості про вид технічного засобу, а отже, дані вказані в постанові є необґрунтованими, недоведеними, недостовірними, недостатніми. Не з`ясовані істотні для справи обставини, такі як стан його здоров`я, оскільки він має 3 групу інвалідності з дитинства. А тому, вважає, що постанова не містить достатньо доказів, що свідчать про подію і склад адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи в його відсутність.

Представник відповідача Краснов К.В. в судове засідання не з`явився, ним долучено відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що 13.05.2020 в м.Кривий Ріг по вул.Гагаріна, біля будинку №3, ним було помічено позивача, який переходив проїзну частину на дорозі, яка має шість смуг для руху в обох напрямках поза пішохідним переходом. Оскільки останній порушив п.4.14 г) ПДР, він його зупинив, представився, повідомив причину зупинки. Ним було встановлено особу позивача, виконані вимоги ст..278 КУпАП, за результатами розгляду справи до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. При цьому, позивачу роз`яснювались його права, передбачені ст.268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно ст..287-289 КУпАП. Він вважає безпідставним твердження позивача про відсутність опису обставин, виду технічного засобу та зазначення нормативного акта, оскільки в постанові зазначено про фіксацію порушення на бодікамеру АЕ0020, запис якої не зберігся за закінченням строку зберігання. В постанові описано яке саме порушення позивачем скоєно (п.4.14 г ПДР), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.127 КУпАП.

У відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ІАМ №2528177, від 13 травня 2020 року ОСОБА_1 13.05.2020 о 23 годині 36 хвилин в м.Кривий Ріг, пр.Гагаріна,3, пішохід здійснив перехід проїзної частини поза пішохідним переходом, чим порушив п.4.14 (г) ПДР України. У зв`язку з цим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. Правопорушення зафіксовано на Бодікамеру 0020 /а.с.8/.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.4.14 Правил дорожнього руху пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; в) допускати самостійний, без нагляду дорослих, вихід дітей дошкільного віку на проїзну частину; г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження; ґ) затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху; д) рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 1 ст. 127 КУпАП є непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд виходить з того, що при вирішенні даного спору врахуванню підлягають приписи Кодексу адміністративного судочинства України щодо здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Так, на суд покладається обов`язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Позивач в позові вказує, що інспектором не вказано норма закону, яку він порушив, не надано інформацію щодо наявності розділювальних смуг, їх кількості на дорозі по вул.Гагаріна, 3 в м.Кривий Ріг, постанова не містить відомості про вид технічного засобу, що не доводить наявності події та складу адміністративного правопорушення, зазначеного в постанові. Натомість позивач не заперечував самого факту переходу ним проїзної частини за межами пішохідного переходу.

У той же час, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, підтверджується наданим представником управління патрульної поліції скрін-шот з гул карти вул.Гагаріна в м.Кривий Ріг, з якої вбачається, що на даній вулиці дорога має шість смуг для руху в обох напрямках.

У самій же постанові чітко вказано який підпункт ним порушено і те, що порушення зафіксовано на бодікамеру №0020.

Тому, до тверджень позивача суд ставиться критично, оскільки позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правомірність оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, яка є предметом оскарження позивачем.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час винесення оспорюваної постанови, інспектором поліції зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.127 КУпАП відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, матеріалів відеозапису, дослідженого в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК № 2039459 від 29.01.2020 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 242-246, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, адреса: вул.Волгоградська, 11 м.Кривий Ріг Дніпропетровської області.

СУДДЯ: