Справа № 367/428/20
Суддя: Федечко М. О.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №367/428/20
Номер провадження 2-а/156/16/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Федечко М.О.

за участю секретаря - Салатюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іваничі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 5 роти батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Смулки Р.А. сержанта 5 роти батальйону УПП у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідачем 06 січня 2020 року відносно нього винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП згідно якої він 06.01.2020 року о 12 год. 29 хв. рухаючись по трасі Ягодин-Київ, керуючи автомобілем Фольксваген н.з. НОМЕР_1 порушив правила і здійснив виїзд на зустрічну смугу порушуючи розмітку дорожнього полотна, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Вказує, що він дійсно 06 січня 2020 року керував вказаним автомобілем, однак правил дорожнього руху не порушував, а здійснив обгін транспортного засобу , що рухався зі швидкістю менше 30 км./год. у зв`язку з чим перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки. Про це він повідомив працівнику поліції, який складав вище вказану постанову однак його пояснення до уваги не були взяті та відповідач виніс оскаржувану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Вказану постанову вважає незаконною, складену з грубим порушенням норм законодавства, порядку розгляду справи, а тому просить скасувати вказану постанову про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2020 року вище вказану справу передано на розгляд Іваничівському районному суду Волинської області.

Ухвалою від 24 червня 2020 року справу прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження у адміністративні справі.

За клопотанням позивача, ухвалою від 16.09.2020 року залучено до участі у справі Головне Управління Національної поліції у Рівненській області та витребувано матеріали справи про адміністративне правопорушення на підставі яких винесено постанову від 06.01.2020 року серії ДПО 18 №726815.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити.

Відповідач Інспектор 5 роти батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду відзив на позов у якому вказує, що 06.01.2020 року ним було складено постанову згідно якої позивач на а-зі Київ-Ковель-Ягодин, керуючи транспортним засобом Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1 здійснив виїзд на зустрічну смугу порушуючи розмітку на дорожньому полотні, а також не пред`явив на законну вимогу поліцейського посвідчення водія, чим порушив п.1.1 Розділу 34 та п.2.4а Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 та ст.125 КУпАП. Зазначив, що в постанові зафіксовано технічний засіб на який було здійснено відеофіксацію - нагрудний відеореєстратор ВК-1009.Однак повідомив про те, що відеозапис з портативної камери не може бути наданий суду, оскільки строк зберігання відеозаписів становить 30 діб. Вважає, що позивач не довів та не підтвердив належними і допустимими доказами ті обставини на яких ґрунтуються його вимоги, а саме того що він не здійснював виїзд на смугу зустрічного руху порушуючи розмітку на дорожньому полотні. З врахуванням наведеного просить у задоволенні позову відмовити.

Головне Управління національної поліції в Рівненській області надіслало суду відзив на позов у якому вказують, що Головне Управління національної поліції в Рівненській області є неналежним відповідачем у даному спорі, оскільки оскаржувана постанова винесена поліцейським роти №5 батальйону Управління ПП в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України сержантом поліції Смулкою Р.А. У підпорядкуванні ГУ НП в Рівненській області не перебуває УПП в Рівненській області, останнє перебуває у структурі та підпорядкуванні Департаменту патрульної поліції НПУ у зв`язку з чим будь - які матеріали справи у них відсутні та обставини даної справи їм не відомі.

За клопотанням позивача, ухвалою від 03.11.2020 року замінено неналежного відповідача ГУ НП у Рівненській області належним відповідачем Департамент патрульної поліції НПУ. Останні відзив на позов не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 726815 від 06 січня 2020 року, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген» н.з НОМЕР_1 о 12 год. 29 хв. 06 січня 2020 року на а-зі Київ-Ковель Ягодин здійснив виїзд на зустрічну смугу порушуючи розмітку на дорожньому полотні, а також не пред`явив на законну вимогу поліцейського посвідчення водія чим порушив п.1.1 розділу 34 та п.2.4а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 та ст.125 КУпАП.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також, відповідно до статті 69 КАС України (у редакції, чинною на час прийняття оскаржуваних рішень) в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно із частинами першою, другою статті 70 КАС України (у редакції, чинною на час прийняття оскаржуваних рішень) належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України (у редакції, чинною на час прийняття оскаржуваних рішень) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як убачається з пункту 8.1 Правил дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно із частиною першою статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Зі змісту спірної постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що позивач 06 січня 2020 року на а-зі Київ-Ковель-Ягодин керуючи автомобілем Фольксваген н.з. НОМЕР_1 , здійснив виїзд на зустрічну смугу порушуючи розмітку на дорожньому полотні, чим порушив ч.1 ст. 122 КУпАП. Згідно даної постанови позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України. Також відповідно до вище вказаної постанови позивач не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія та його дії кваліфіковано за ст.125 КУпАП. У цій частині позивачем заперечення у позові не висловлювалися.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що до оскаржуваної постанови не додано жодних доказів, а також пояснень свідків, що свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності. На запити суду такі докази також надані не були.

Ураховуючи те, що відповідачами не було надано до суду жодних належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 06.01.2020 року підлягають до задоволення. Слід також зазначити, що пояснення відповідача Смулки Р.А. , що надані у відзиві на позов суд не може враховувати як доказ вини позивача, оскільки під час складення постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідач діяв як службова особа - інспектор патрульної поліції. Суд зазначає, що свідчення тільки такої особи у цій справі не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконував функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

З огляду на викладене, враховуючи, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень вимоги позивача в частині скасування спірної постанови від 06.01.2020 року суд вважає доведеними.

Крім того, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Як вбачається з постанови від 06.01.2020 року у такій вказано, що до постанови додаються пояснення осіб, однак відповідачами не було надано суду матеріали на підставі яких винесена оскаржувана постанова. Як вказано відповідачем Смулкою Р.А. подія фіксувалася на нагрудний відеореєстратор, однак такий запис суду не надано з причин, як ствердив відповідач - термін його зберігання закінчився.

На підставі викладеного суд зазначає, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем. У матеріалах справи такі підтвердження відсутні, є в наявності лише постанова про притягнення до відповідальності, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху України в той день та час, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним.

Щодо вимог про визнання протиправними дій суд зазначає, що судом не встановлено порушення процедурних порушень під час складання постанови Інспектором Смулкою Р.А. , самі по собі дії інспектора при складанні постанови про правопорушення, яку було скасовано у судовому порядку за недоведеністю вини не можна вважати неправомірними.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні безперечні докази того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки відповідач та представник відповідача не надав суду належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували вчинення позивачем правопорушення та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, тому суд прийшов до висновку, що постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 5 роти батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволити частково.

Скасувати постанову серії ДПО18 № 726815 від 06 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ст.125 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 ( чотириста двадцять п`ять) гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ст.125 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О.Федечко