Справа № 600/1189/20-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/1189/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації додаткових оплачуваних щорічних відпусток як учаснику бойових дій за період 2016, 2017, 2018 та 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14.02.2019 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період 2016, 2017, 2018, 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14.02.2019 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно без утримання податків та обов`язкових зборів;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 розмір середнього заробітку за час не виплати грошової компенсації за не надані щорічні оплачувані додаткові відпустки як учаснику бойових дій та неотримане речове майно з 14.02.2019 року по 01.08.2020 року в сумі 346023 грн. 44 коп. без урахування суми з доходів фізичних осіб та військового збору.

1.2. 12.08.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.1. Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 44 від 13.02.2019 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом а пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

2.2. Однак, позивач вказує, що грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік йому сплачено не було. Окрім невиплати грошової компенсації за щорічні додаткові відпустки, відповідачем не нараховано та не виплачено грошової компенсації за неотримань речове майно.

2.3. З такою бездіяльністю відповідача позивач не згідний, що і обумовило звернення до суду з цим позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

3.1. В обґрунтування позовних вимог позивача зазначає, що з 13.02.2016 року він проходив військову службу по контракту у відповідача. 14.02.2019 року його звільнено з військової служби в запас. 28.04.2015 року набув статусу учасника бойових дій.

3.2. Однак вказує, що при виключенні його із особового складу Військової частини НОМЕР_1 з ним не було проведено повного розрахунку по оплаті праці з урахуванням ненадання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період з 2016 року по 2019 рік, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

3.3. Позивач також зазначає, що окрім невиплати грошової компенсації за щорічні додаткові відпустки, відповідачем не нараховано та не виплачено йому грошової компенсації за неотримане речове майно, право на яку передбачено Постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 року.

3.4. Окрім цього, стверджує, що за не надані щорічні оплачувані додаткові відпустки як учаснику бойових дій та неотримане речове майно з 14.02.2019 року по 01.08.2020 року відповідачу належить сплатити йому розмір середнього заробітку в сумі 346023 грн. 44 коп. без урахування суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Позиція відповідача

3.5. Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, хоча ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі направлено йому на офіційну електронну адресу 18.08.2020 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом про надіслання відправлення (а.с. 22). Окрім цього, відповідачем не виконано вимог ухвали суду від 12.08.2020 року та не надано витребувані судом докази.

3.6. У зв`язку із цим, суд, керуючись положеннями частини 6 статті 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.

V. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4.1. Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 13.08.2020 року судом задоволено.

4.2. Заяв та клопотань іншого характеру від учасників справи до суду не надходило.

V. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

5.1. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, яке видане 28 квітня 2015 року (а.с. 6).

5.2. Згідно наказу Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 44 від 13.02.2019 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом а пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту) (а.с. 11). Вказаним наказом визначено, що позивача з 14.02.2019 року виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення. Окрім цього, вказаним наказом визначені наступні виплати позивачу:

- премія за особистий внесок у загальні результати служби, сумлінне виконання функціональних обов`язків та бездоганну військову дисципліну в розмірі 100% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% місячного грошового забезпечення за період з 01 лютого по 14 лютого 2019 року;

- грошова компенсація за 10 (десять) діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2018 рік;

- грошова компенсація за 04 (чотири) доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2019 рік:

- грошова допомога на оздоровлення за 2019 рік у сумі 11556 грн. 95 коп.

5.3. Окрім цього, судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із скаргою від 01.06.2020 року щодо нарахування та виплатити йому грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпуски як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік, а також грошової компенсації за неотримане речове майно з наданням підтверджуючих документів про грошове забезпечення за період проходження військової служби (а.с. 12).

5.4. Листом від 29.06.2020 року №1091 Військовою частиною НОМЕР_1 позивачу повідомлено, що на момент його звільнення 14.02.2019 року ще не існувало механізму виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки 14 днів в рік як учаснику бойових дій і не було врегульовано це питання на законодавчому рівні. У зв`язку з цим грошова компенсація не була виплачена та, оскільки позивач вже не являєтесь військовослужбовцем і не знаходитесь на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_1 , виплату такої компенсації здійснити не можливо. Окрім цього зазначено, що довідку-розрахунок за неотримане речове майно позивач не отримав у зв`язку з тим, що не написав рапорт згідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 року (а.с. 15).

Листом від 29.06.2020 року №1091 позивачу також надіслано довідку про доходи та останній календарний рік служби (а.с. 16).

VІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

6.1. У цій справі, в першу чергу, суд вбачає за необхідне зазначити, що позовні вимоги зводяться до досягнення позивачем мети отримати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій та грошової компенсації за неотримане речове майно. Відтак, суд зазначає, що у разі встановлення судом наявності у позивача такого права відповідну компенсацію належало виплати позивачу при його звільненні, що відповідачем зроблено не було. Відтак, предметом цього позову є бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій та грошової компенсації за неотримане речове майно. Отже, при розгляді цієї справи, суд має надати такій бездіяльності оцінку на предмет відповідності чинним нормативно-правовим актам, через призму верховенства права.

6.2. Суд, у відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, зазначає, що при вирішенні даної справи необхідно керуватись нормами Конституції України, Закону України Про відпустки від 05.11.1996 року №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР), Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року №3551-ХІІ(далі Закон№3551-ХІІ), Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

6.3. Так, статтею 4 Закону 504/96-ВР встановлені види щорічних відпусток, а саме основна та додаткова, а також інші додаткові відпустки.

6.4. Згідно статті 16-2 Закону №504/96-ВР встановлена додаткова відпустка окремим категоріям громадян та постраждалим учасникам Революції Гідності, зокрема, учасникам бойових дій додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

6.5. Положеннями статті 12 Закону №3551-ХІІ встановлені пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них. Зокрема, учасникам бойових дій надається така пільга, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік (пункт 12).

6.6. Згідно статті 10-1 Закону №2011-ХІІ визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України Про відпустки. Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

6.7. Статтею 10 Закону №504/96-ВР розділу ІІ Щорічні відпустки регламентований порядок надання щорічних відпусток.

6.8. Згідно з пункту 8 частини 13 статті 10 Закону №504/96-ВР щорічні відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються ветеранам війни, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, а також особам, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Вказані норми аналогічні нормам пункту 12 статті 12 Закону №3551-ХІІ.

6.9. Системний аналіз наведеного вище, дає підстави вважати, що позивачеві, який не використав щорічну додаткову відпустку, при його звільненні відповідачем повинно нараховуватись та виплачуватись компенсація за невикористану відпустку.

6.10. Слід зазначити, що Верховний Суд у рішенні від 16.06.2019 року по справі №620/4218/18 зазначив, що відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей. Норми Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

6.11. Крім того, постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року, залишено без змін рішення Верховного Суду від 16.06.2019 року по зразковій справі №620/4218/18, та зазначено, що грошова компенсація виплачується за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Право на отримання таких виплат не обмежується жодним строком.

6.12. Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому у цій справі суд враховує правові позиції Верховного Суду , які викладені у рішенні від 16.06.2019 року та постанові від 21.08.2019 року по зразковій справі №620/4218/18 та не вбачає підстав для відступлення від них.

6.13. За таких обставин, суд вважає, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за період 2016, 2017, 2018 та 2019 роки.

6.14. Стосовно позовних вимог компенсації за неотримане речове майно суд зазначає наступне.

6.15. Згідно частини 2 статті 9 Закону №2011-XII військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

6.16. У відповідності до частини 1 статті 9-1 Закону №2011-ХІІ, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, головою Служби зовнішньої розвідки України, головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

6.17. Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно затверджений постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016 року (далі - Порядок № 178).

6.18. Пункт 2 Порядку №178 вказує, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

6.19. Згідно пункту 3 Порядку №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, й звільнення з військової служби.

6.20. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (пункт 4 Порядку №178).

6.21. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (пункт 5 Порядку №178).

6.22. Згідно пункту 15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 червня 2017 року №475 (далі - Інструкція №475), військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація) в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно».

6.23. Таким чином, статтею 9-1 Закону №2011-XII та пунктом 3 Порядку № 178 чітко передбачено право військовослужбовця на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у разі його звільнення з військової служби.

6.24. Верховний Суд у постановах від 03.10.2018 у справі №803/756/17, від 30.04.2020 року у справі №813/4138/17 сформував висновок щодо застосування норм права, який в силу положень частини 5 статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, Верховним Судом визначено, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку №178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

6.25. Враховуючи вищевказане, за позивачем навіть після звільнення з військової служби у запас зберігається право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у тому випадку, якщо така не була виплачена йому при звільненні.

6.26. Листом від 29.06.2020 року №1091 Військовою частиною НОМЕР_1 позивачу повідомлено, довідку-розрахунок за не отримане речове майно не отримав у зв`язку з тим, що не написав рапорт згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 року (а.с. 15).

6.27. Дослідженням наявних у суду матеріалів справи судом встановлено, що позивач під час проходження військової служби дійсно не звертався до військової частини з відповідним рапортом про отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

6.28. У свою чергу позивач звернувся до відповідача із скаргою від 01.06.2020 року, в якій, серед іншого, просив нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за неотримане речове майно з наданням підтверджуючих документів про грошове забезпечення за період проходження військової служби (а.с. 12).

6.29. Відтак, з моменту отримання такої скарги, яка по своїй суті є вмотивованою заявою позивача, у відповідача, у відповідності до вимог Порядку № 178, виник обов`язок сформувати довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, на підставі якої нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно.

6.30. Однак, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно позивачу виплачено не було, що не заперечується відповідачем у листі від 29.06.2020 року №1091.

6.31. Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач допустив бездіяльність, що полягає у невиплаті позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а тому позовні вимоги у цій частині є також обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

6.32. Щодо позовних вимог позивача стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 розмір середнього заробітку за час не виплати грошової компенсації за не надані щорічні оплачувані додаткові відпустки як учаснику бойових дій та неотримане речове майно з 14.02.2019 року по 01.08.2020 року в сумі 346023 грн. 44 коп. без урахування суми з доходів фізичних осіб та військового збору, то суд вважає їх передчасними.

6.33. Спірні правовідносини, які є предметом судового розгляду в даній справі, виникли у зв`язку із бездіяльністю Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій та грошової компенсації за неотримане речове майно.

6.34. Згідно частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а відповідно до частини 2 цієї ж статті

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"
ри наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналізуючи наведене слід прийти до висновку, що наявність спору про суми виплати працівнику, унеможливлюють такі виплати. Ця справа за своєю правовою природою є публічно-правовим спором, у якому вирішується питання сум виплати позивачу, а тому доки рішення у цій справі не набере законної сили, позовна вимога щодо стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 розміру середнього заробітку за час не виплати грошової компенсації за не надані щорічні оплачувані додаткові відпустки як учаснику бойових дій та неотримане речове майно з 14.02.2019 року по 01.08.2020 року в сумі 346023 грн. 44 коп. без урахування суми з доходів фізичних осіб та військового збору - є передчасною.

Суд констатував факт порушення прав позивача у цій справі, однак така констатація має бути легітимізована шляхом набрання рішення суду законної сили, після чого позивач буде мати право на стягнення наведених вище коштів.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

7.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною 2 статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

7.2. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що при звільненні позивача з військової служби відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових дій за 2016-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14.02.2019 року.

7.3. Окрім цього, Військовою частиною НОМЕР_1 протиправно не виплачено позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно.

7.4. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

7.5. Незважаючи на те, що відповідач своїм правом на подання до суду відзиву не скористався, бездіяльність щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2019 роки, а також грошової компенсації вартості за неотримане речове майно є протиправною.

7.6. Однак, у цій справі суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 розмір середнього заробітку за час не виплати грошової компенсації за не надані щорічні оплачувані додаткові відпустки як учаснику бойових дій та неотримане речове майно з 14.02.2019 року по 01.08.2020 року в сумі 346023 грн. 44 коп. без урахування суми з доходів фізичних осіб та військового збору, задоволення не підлягають, оскільки є передчасними.

7.7. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню частково з підстав викладених у його мотивувальній частині.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

8.1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

8.2. Пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

8.3. Таким чином, суд не вирішує питання щодо стягнення судового збору, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору та такий ним не сплачувався.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період 2016, 2017, 2018 та 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14.02.2019 року.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період 2016, 2017, 2018, 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14.02.2019 року.

4. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно.

5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно.

6. В іншій частині позовних вимог у задоволенні позову відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 , виданий Рокитнівським РВ УМВС України в Рівненській області 26.03.1999 року).

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя О.В. Анісімов