Справа № 120/6547/20-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 грудня 2020 р. Справа № 120/6547/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому проваджені в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код , адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100)

про: визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 18.09.2020 року № 85 про перерахунок йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 54 відсотки винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно із довідкою Вінницького апеляційного суду від 27.02.2020 року № 05-27/94/2020 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він має статус судді у відставці та отримував довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків заробітної плати діючого судді.

У зв`язку зі зміною з 01.01.2020 року розміру суддівської винагороди та прийняттям Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року № 2-р/2020, 28.02.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці. До заяви позивачем долучено довідку Вінницького апеляційного суду від 27.02.2020 року № 05-27/94/2020 про складові суддівської винагороди, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Однак рішенням від 06.03.2020 року № 85 відповідач відмовив у перерахунку.

Не погодившись із таким рішенням, позивач звернувся до суду з метою його скасування.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року у справі № 120/2774/20-а адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 06.03.2020 року № 85 та зобов`язано здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Вінницького апеляційного суду від 27.02.2020 року №05-27/94/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

Однак, як зазначив позивач, при перерахунку довічного грошового утримання на виконання рішення суду від 30.07.2020 року у справі № 120/2774/20-а, відповідачем зменшено відсоткове значення розміру довічного грошового утримання до 54 відсотків суддівської винагороди.

Позивач вважає рішення відповідача, яким безпідставно зменшено основний розмір раніше призначеної пенсії з 90 відсотків до 54 відсотків, протиправним, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.11.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву, з поясненнями по суті заявлених вимог та доданням підтверджуючих документів.

Окрім цього, даною ухвалою суду витребувано з відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

07.12.2020 року на адресу суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року у справі № 120/2774/20-а відповідачем було здійснено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання позивача згідно з довідкою Вінницького апеляційного суду від 27.02.2020 року № 05-27/94/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року, з розрахунку 54 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідач вказав, що відсотковий показник довічного грошового утримання позивача був визначений із урахуванням стажу роботи позивача та у відповідності із Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

При цьому зазначено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року у справі № 120/2774/20-а не зобов`язано відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з 21.07.2016 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

У листопаді 2016 року позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, в якому просив:

зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці здійснити йому перерахунок стажу роботи судді, який визначений у відповідності до Законів України "Про статус суддів", "Про судоустрій і статус суддів", що діяли в редакції на час набуття суддею ОСОБА_1 такого права та виходу ним у відставку в розмірі 90 відсотків його заробітку;

зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці виплатити заборгованість по призначеному йому довічному грошовому утриманні, що утворилась внаслідок зменшення грошового утримання у зв`язку із невірним визначенням стажу роботи на посаді судді за період з 21.07.2016 року по день виконання рішення суду.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2017 року у справі № 127/23355/16-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, позовні вимоги задоволено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.04.2019 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 127/23355/16-а залишено без змін.

Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.04.2019 року стаж роботи позивача, який дає право на одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці становить 35 років 5 місяців 15 днів, що в свою чергу дає право на призначення позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

У зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, 27.02.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав довідку від 27.02.2020 року № 05-27/94/2020, видану Вінницьким апеляційним судом, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вказана довідка видана ОСОБА_1 про те, що станом на 01.01.2020 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці складає 208098,00 грн., у тому числі:

1. оклад - 115610,00 грн.;

2. доплата за вислугу років - 92488,00 грн.;

Разом із тим, рішенням від 06.03.2020 року № 85 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовило у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, посилаючись на те, що після прийняття рішення Конституційним судом України (18.02.2020 року), будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді не відбувалося.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року у справі № 120/2774/20-а адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 06.03.2020 року № 85. Зобов`язано відповідача здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Вінницького апеляційного суду від 27.02.2020 року № 05-27/94/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року у справі № 120/2774/20-а, відповідачем проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Вінницького апеляційного суду від 27.02.2020 року № 05-27/94/2020 починаючи з 19.02.2020 року.

Однак при перерахунку хоча і враховано збільшений розмір суддівської винагороди вказаний у довідці від 27.02.2020 року № 05-27/94/2020, проте змінено відсоткове значення розміру довічного грошового утримання із 90 відсотків до 54 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Як пояснив відповідач у відзиві, підставою зменшення відсоткового значення розміру довічного грошового утримання із 90 відсотків до 54 відсотків стала норма частини 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", в силу якої, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Позивач натомість вважає, що величина відсоткового значення довічного грошового утримання, яка складає 90 відсотків суддівської винагороди, не підлягає зменшенню, адже її визначено судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Тому, вважаючи рішення відповідача від 18.09.2020 року № 85 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54 відсотків винагороди судді, який працює на відповідній посаді протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі за текстом Закон від 02.06.2016 року № 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

61 рік - які народилися з 01.01.1954 року по 31.12.1954 року;

61 рік 6 місяців - які народилися з 01.01.1955 року по 31.12.1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 2 статті 142 Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIII).

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Разом із цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

При цьому, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідних положень Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У рішенні від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що частина третя статті 141 Закону № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIІІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIІІ, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року № 192-VIІІ, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

У пункті 7 цього ж рішення Конституційний Суд України зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

На виконання висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 08.06.2016 року № 4-рп/2016, частина 4 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII викладена в наступній редакції: "У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

У пункті 19 постанови Верховного Суду від 16.06.2020 року у зразковій справі № 620/1116/20 також наголошено на тому, що за змістом частини четвертої статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, виникла лише одна підстава його перерахунку, а саме збільшився розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (з 01.01.2020 року базовий оклад судді апеляційного суду склав 50 прожиткових мінімумів для працездатних громадян). Інші складові (стаж роботи на посаді судді та відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) визначені органом Пенсійного фонду України на виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2017 року у справі № 127/23355/16-а та залишилися незмінними.

При цьому суд зазначає, що норми спеціальних законів які були чинними у період від моменту призначення позивачу спірних виплат до їх перерахунку у 2020 році не передбачали зменшення відсоткового показника довічного грошового утримання судді у відставці. Натомість, з метою урахування зміни розміру заробітної плати (суддівської винагороди) працюючого судді, змінною величиною і підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці була лише зміна суддівської винагороди.

Водночас, правила обрахування стажу роботи на посаді судді, які застосовувалися на момент виходу судді у відставку, як і відсотковий розмір вже призначеного довічного грошового утримання є сталими та не можуть змінюватися.

Суд зазначає, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2017 року у справі № 127/23355/16-а зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці здійснити перерахунок стажу роботи позивача, який визначений у відповідності до Законів України "Про статус суддів", "Про судоустрій і статус суддів", що діяли в редакції на час набуття суддею ОСОБА_1 такого права та виходу ним у відставку в розмірі 90 відсотків його заробітку.

Вказаним судовим рішенням, залишеним без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.04.2019 року, встановлено право позивача на призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо посилання відповідача на частину 3 статті 142 Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIII, в силу якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, суд зазначає, що це правило підлягає застосуванню при призначенні довічного грошового утримання після набрання цією нормою чинності.

Більше того, застосування відсоткового показника, передбаченого частиною 3 вказаної статті до перерахунку вже призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним, як тому, що стосується обрахування щомісячного довічного грошового утримання судді який звернувся із заявою про його призначення на момент дії цієї норми, а не перерахунку раніше призначеного, так і з огляду на те, що законодавчо передбачено принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача із 90 відсотків до 54 відсотків.

Визначаючись із способом захисту порушених прав позивача, суд зазначає наступне.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 18.09.2020 року № 85 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 54 відсотки винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При дослідженні матеріалів адміністративної справи встановлено, що на виконання рішення суду від 30.07.2020 року відповідачем проведено перерахунок довічного грошового отримання та враховано довідку Вінницького апеляційного суду від 27.02.2020 року № 05-27/94/2020, однак при цьому зменшено відсоткове значення розміру довічного грошового утримання із 90 відсотків до 54 відсотків. За результатом перерахунку спірних виплат на підставі рішення суду від 30.07.2020 року у справі № 120/2774/20-а, відповідачем оформлено відповідний документ.

Однак, судом не встановлено прийняття відповідачем рішення у формі окремого документа про зменшення відсоткового значення спірних виплат, яке б за формою та змістом відповідало загальним вимогам до індивідуального акту у розумінні КАС України.

Більше того, задоволення позову в обраний позивачем спосіб призвело б до зупинення правових наслідків рішення відповідача, яке прийнято на виконання рішення суду від 30.07.2020 року, та за своїми наслідками відповідає матеріально правовим інтересам позивача, адже при перерахунку довічного грошового отримання відповідачем враховано довідку Вінницького апеляційного суду від 27.02.2020 року № 05-27/94/2020.

Тому, суд вважає, що належним та повним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача із 90 відсотків до 54 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та, як наслідок, зобов`язання відповідача здійснити з 19.02.2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, виходячи із 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

При цьому, на переконання суду, відсутні підстави для дублювання обов`язку відповідача під час такого перерахунку врахувати довідку Вінницького апеляційного суду від 27.02.2020 року № 05-27/94/2020, оскільки по-перше такий обов`язок покладено на відповідача рішенням суду від 30.07.2020 року у справі № 120/2774/20-а, а по-друге, на момент розгляду цієї справи та прийняття рішення обов`язок із врахування зазначеної довідки відповідачем виконано належним чином, а спір виник лише в частині зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для повного задоволення позову.

У такому випадку, відповідно до частини 1 статті 139 КАС України сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір підлягає стягненню в його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у цій справі.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 із 90 відсотків до 54 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 19.02.2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 виходячи із 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору при звернені до суду у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код , адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100).

Рішення у повному обсязі виготовлене: 15.12.2020 року

Суддя Чернюк Алла Юріївна