Справа № 400/24/20
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 400/24/20

адміністративне провадження № К/9901/23945/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Загороднюка А.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року, ухвалену у складі колегії суддів: Земляної Г.В. (доповідач), Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

І. Суть спору

1. Приватне акціонерне товариство «Первомайський кар`єр «Граніт» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив суд, з урахуванням уточненої позовної заяви, визнати протиправним та скасувати рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Коломієць І.Г., прийняте у формі постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.02.2015 ВП №46708585 з примусового виконання виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.08.2011 № 2а-1827/11/1470.

2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що постанова про відкриття ВП №46708585 є протиправною. Виконавчий лист №2а-1827/11/1470 виданий про стягнення з позивача - боржника коштів на користь управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Миколаївської області, проте в оскаржуваній постанові стягувачем зазначено управління ПФУ в м. Черкасах. Заява про примусове виконання рішення суду у справі №2а-1827/11/1470 надійшла до відповідача 27.02.2015 за підписом першого заступника начальника управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області, проте 20.02.2012 проведено державну реєстрацію припинення УПФУ в Первомайському районі Миколаївської області. Державним виконавцем не вчинялись дії щодо правонаступництва УПФУ в Первомайському районі Миколаївської області на УПФУ в м. Черкасах. Також стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого листа №2а-1827/11/1470 до виконання, останній день пред`явлення до виконання є 21.06.2012, заява про примусове виконання рішення суду надійшла до відповідача 27.02.2015.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

3. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2011року позов Управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Миколаївської області задоволено повністю. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" на користь Управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Миколаївської області заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за січень 2011 року в сумі 17668 (сімнадцять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 69 коп.

4. Управлінням Пенсійного фонду України в м. Черкасах подано до виконавчої служби заяву про відкриття провадження від 24.02.2015 № 3703/11, в якій зазначено, що у зв`язку з переведенням боржника з УПФУ в Первомайському районі Миколаївської області та взяття на облік як страхувальника в УПФУ в м. Черкасах, останнє направленням для виконання виконавчий лист Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.08.2011 №2а-1827/11/1470 про стягнення заборгованості з Відкритого акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" на користь управління на суму 17 668,69 грн.

5. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №46708585 від 27.02.2015, за виконавчим листом Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.08.2011 №2а-1827/11/1470 та зазначено про можливість ознайомлення з матеріалами проваджень, унесених до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень у мережі інтернет.

6. Вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

7. Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 23 червня 2020 року у задоволенні позову відмовив.

8. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у спосіб та у межах повноважень визначених Законом України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження за виконавчим листом.

9. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 05 серпня 2020 року скасував рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020року та залишив без розгляду позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт».

10. Ухвалюючи таке рішення, апеляційний суд дійшов висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду з цим позовом і відсутність підстав для визнання поважними причин його пропуску, а тому застосував передбачені статтею 123 указаного Кодексу наслідки.

10.1. Апеляційний суд також установив, що про порушення свого права позивач був обізнаний, починаючи з 2012 року, однак своє право на звернення до суду позивач реалізував лише у грудні 2019 року, після виконання рішення суду, тобто після спливу шестимісячного строку, передбаченого ст.122 КАС України, при цьому не надавши доказів поважності причин пропуску даного строку.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

11. Не погоджуючись з таким рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

12. У скарзі позивач просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для розгляду до Шостого апеляційного адміністративного суду.

13. На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач посилається на те, що оскільки в даній справі Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не визнавав позовних вимог ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт», тому саме державний орган зобов`язаний був доводити у визначений спосіб правомірність своїх дій та факт пропуску позивачем строку, встановленого для звернення в суд. В той же час, вбачається, що збиранням доказів для доведення правомірності рішення державного органу займався Черкаський окружний адміністративний суд, а суд апеляційної інстанції просто послався на докази, зібрані самостійно судом першої інстанції з Інтернету, і саме на підставі цих доказів суд встановив обставини, якими обґрунтував своє рішення. Так, позивач зазначає, що в своїй постанові суд апеляційної інстанції посилається на: рішення Господарського суду Черкаської області від 16.10.2012 р. по справі №18/5026/1169/2012; постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 18.02.2013 року по справі № 823/245/13-а; постанову Вищого господарського суду України від 20.11.2012 р. по справі № 10/5026/290/2011; постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 24.07.2014 по справі № 823/202/14. В той же час, у цих рішеннях відсутнє будь яке посилання на виконавчий лист № 2а- 1827/11/1470 від 09.08.2011 чи на виконавче провадження № 46708585. В даних рішеннях також відсутнє будь-яке посилання на обставини, які б свідчили, що позивач знав про відкриття за заявою Управління пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області виконавчого провадження № 46708585, тобто про ту обставину, що виконавчий лист № 2а-1827/11/1470 від 09.08.2011 було пред`явлено до виконання. Отже, вбачається, що суд, знайшовши в Єдиному державному реєстрі судових рішень якісь рішення, в яких учасниками були ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» та Управління пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області, лише з факту наявності зовсім інших спірних правовідносин між цими учасниками, встановив, що позивач знав з 2012 року про відкриття виконавчого провадження № 46708585 та міг оскаржити виконавче провадження в частині відкриття. Проте, дана обставина встановлена в результаті неповного з`ясування обставин справи, на підставі недопустимих доказів, які не стосуються предмету доказування.

13.1. Скаржник звертає увагу, що суд апеляційної інстанції із того факту, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 у справі про банкрутство ПрАТ "Первомайський кар`єр "Граніт" було затверджено мирову угоду, укладену за участі кредитора ГУ ПФУ в Черкаській області, прийшов до висновку, що керуючий санацією директор позивача ОСОБА_1 знав про наявність виконавчого провадження № 46708585 та не був позбавлений права оскаржити його. Разом з тим, суд взагалі не досліджував заяву про усунення недоліків від 30.03.2020, подану позивачем до суду першої інстанції, оскільки взагалі не прийняв до уваги викладені в ній пояснення, зокрема, і щодо вимог кредиторів, на які поширювалась мирова угода. Так, в заяві від 30.03.2020 ПрАТ "Первомайський кар`єр "Граніт" зазначив, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 у справі 10/5026/290/2011 було затверджено мирову угоду. В той же час, мирова угода була затверджена згідно вимог, які були розглянуті та включені до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою господарського суду Черкаської області від 19.07.2011 у справі № 10/5026/290/2011. Проте, станом на 19.07.2011 УПФУ в Первомайському районі як стягувач по постанові Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.04.2011 у справі № 2а-1827/11/1470 не заявлялось і кредитором не визнавалось у справі № 10/5026/290/2011. Більш того, постанова була прийнята на користь УПФУ в Первомайському районі 14.04.2011, а провадження у справі № 10/5026/290/2011 було порушене ухвалою від 14.02.2011, а виконавчий лист було видано 09.08.2011 року, тобто вже після затвердження реєстру вимог кредиторів. Тобто, на вимоги згідно постанови від 14.04.2011, мирова угода не поширювалась, оскільки вказані вимоги були поточними, в процедурі розпорядження майном не заявлялись, до реєстру вимог кредиторів не включались, а отже боржник при укладанні мирової угоди й не міг знати про наявність виконавчого провадження. Це підтверджується і тим, що по суті вимоги по виконавчому документу були погашені згідно даних ПФУ 27.03.2017, а відтак вони не могли бути включені як поточні вимоги до умов мирової угоди.

13.2. Позивач також зазначає, що, дослідивши платіжне доручення №14191 від 27.03.2017 року, вбачається, що в ньому відсутнє посилання на погашення заборгованості по виконавчому провадженню № 46708585, або заборгованості за виконавчим листом № 2а-1827/11/1470 від 09.08.2011. Окрім того, згідно платіжного доручення №14191 від 27.03.2017 року Приватним акціонерним товариство "Первомайський кар`єр "Граніт" було сплачено на користь Пенсійного фонду України не 17 668,69 грн., а 30000 грн. В призначенні платежу зазначено: "Відшкодування пільгових пенсій". Відтак висновок суду, що оплата згідно платіжного доручення №14191 від 27.03.2017 року була здійснена позивачем адресно для погашення заборгованості за виконавчим провадженням № 46708585, а отже він був обізнаний про наявність відкритого виконавчого провадження в 2015 році, не відповідає дійсності та є хибним.

13.3. Скаржник зауважує, що в оскаржуваних рішеннях про залишення позовної заяви без розгляду, відсутня вказівка на ту або іншу дату, з якою суд пов`язав відлік строку звернення до суду (який з позиції суду був пропущений позивачем). З цього слідує, що позиція суду щодо відліку, обчислення строку та висновку про пропуску строку позивачем є абстрактною, оскільки судом не було визначено самого строку як періоду в часі обчисленого днями, місцями та/або роками, який Позивачем було пропущено. Разом з тим, позивачем було чітко визначено період, з яким пов`язаний строк звернення за захистом своїх прав до суду з обґрунтуванням чому саме з відповідної дати зазначений строк обраховується (з 16.12.2019 по 26.12.2019). На противагу цьому, в постанові про залишення позовної заяви без розгляду, міститься посилання лише на рік можливої обізнаності позивача про наявність оскаржуваного рішення - 2015 рік, при цьому обставин, з якими саме пов`язано обізнаність позивача з фактом відкриття виконавчого провадження суду, був зроблений на основі припущення, та на підставі недопустимих доказів.

13.4. Крім того, позивач зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження: направлялась боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вони надходили на адресу боржника, вказану у виконавчому документі (відсутні достовірні дані щодо дати відправлення, дати вручення/отримання, тощо); що виключно факт прийняття виконавцем рішення спонукав Позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених прав; що саме з отриманням копії рішення Позивачем, чи обізнаності про наявність виконавчого провадження останній міг встановити факт його неправомірності, звернутись з моменту отримання такого рішення до суду за захистом своїх прав з наявними відповідними доказами в підтвердження наведених ним обстави. На думку скаржника, позивач, як боржник, не повинен дізнаватись про існування або можливе існування виконавчих документів. Обов`язок надіслати на адресу боржника документи виконавчого провадження, покладено діючим законодавством на державного виконавця. В матеріалах справи №400/24/20 відсутні будь-які докази, які давали б підстави стверджувати, що позивач саме про порушення свого права (а не про можливість отримання копії оскаржуваного рішення та/або ознайомлення з його змістом або матеріалами виконавчого провадження) дізнався або міг дізнатися раніше 16.12.2019. Саме тому позивач у своїй позовній заяві зазначив, що строком на подання даного позову є період з 16.12.2019 по 26.12.2019 року. Визначаючи строк звернення до суду, саме з датою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження - 16.12.2019, позивач вказав на те, що ним в період з 16.12.2019 по 26.12.2019 було подано первісний позов, який було повернуто судом.

14. Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у відзиві на касаційну скаргу вказує на її безпідставність та просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

14.1. Відповідач своїм правом подати заперечення на касаційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

15. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених у статті 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із такого.

16. Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

17. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

18. Частиною третьої цієї ж статті обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

19. За змістом частини першої, другої статті 287 цього Кодексу, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду:

1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

20. Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

21. Пункт 8 частини першої статті 240 КАС України встановлює, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

22. Згідно з частиною першою статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

ІV. Позиція Верховного Суду

23. Аналіз указаних положень свідчить про те, що залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду може мати місце тільки при встановленні обставин щодо початку перебігу строку звернення до суду, зокрема, обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, та з`ясування причин пропуску цього строку.

24. Суд апеляційної інстанції, надаючи аналіз постанові Черкаського окружного адміністративного суду від 18.02.2013 року у справі № 823/245/13-а , постанові Вищого Господарського суду України від 20.11.2012 року по справі №10/5026/290/2011, постанові Черкаського окружного адміністративного суду від 24 липня 2014 року по справі №823/2002/14, прийшов до висновку, що позивач по вищезазначеним справам було стороною, а отже знав про наявність боргу згідно виконавчих проваджень (наявність постанов про відкриття виконавчих проваджень) та в будь-який час міг звернутися, як юридична особа до суду з 2012 року та оскаржити виконавче провадження в частині відкриття.

25. Проте, Суд зазначає, що вказані судові рішення не містять відомостей про відкриті виконавчі провадження та, зокрема, про виконавче провадження №46708585, в якому була прийнята спірна постанова про відкриття виконавчого провадження.

26. Так, участь у вказаних судових справах стороною може свідчити лише про обізнаність позивача про наявність у нього заборгованості перед управлінням Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з січня 2010 року по травень 2014 року, проте жодним чином не свідчить про обізнаність позивача з фактом відкриття зазначеного виконавчого провадження за виконавчим листом Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.08.2011 №2а-1827/11/1470.

27. Також судом апеляційної інстанції зазначено, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 по справі №10/5026/290/2011 задоволено клопотання розпорядника майна боржника ( ОСОБА_2 ) №02-10/14 від 26.04.2019 року про припинення процедури санації, затвердження мирової угоди та припинення провадження у справі. Затверджено мирову угоду від 25.04.2019, укладену між боржником (ПАТ «Первомайський кар`єр «Граніт»), в особі керуючого санацією - директора ОСОБА_1, який діє на підставі Статуту та ухвали Господарського суду Черкаської області від 27.02.2012, та комітетом кредиторів боржника, зокрема і ГУ ПФУ в Черкаській області. В зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що керуючий санацією директор ОСОБА_1 (ПАТ «Первомайський кар`єр «Граніт») знав про наявність виконавчого провадження, а тому не був позбавлений права оскаржити його до суду, проте, не скористався даним правом.

28. Проте, Суд зазначає, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що мирова угода була затверджена згідно вимог, які були розглянуті та включені до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою господарського суду Черкаської області від 19.07.2011 у справі № 10/5026/290/2011. Проте, станом на 19.07.2011 УПФУ в Первомайському районі як стягувач по постанові Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.04.2011 у справі № 2а-1827/11/1470 не заявлялось і кредитором у справі № 10/5026/290/2011 не визнавалось. Більш того, рішення суду на користь УПФУ в Первомайському районі було прийнято 14.04.2011 року, вступило в законну силу 20.06.2011, а провадження у справі № 10/5026/290/2011 було порушене ухвалою від 14.02.2011. При цьому, виконавчий лист Миколаївським окружним адміністративним судом був виданий 09.08.2011, тобто вже після затвердження реєстру вимог кредиторів.

29. Тобто, на вимоги згідно постанови від 14.04.2011, мирова угода не поширювалась, оскільки вказані вимоги були поточними, в процедурі розпорядження майном не заявлялись, до реєстру вимог кредиторів не включались, а отже боржник при укладанні мирової угоди й не міг знати про наявність виконавчого провадження. Це підтверджується і тим, що по суті вимоги по виконавчому документу були погашені згідно даних ПФУ 27.03.2017 року, а відтак вони не могли бути включені як поточні вимоги до умов мирової угоди. Таким чином, висновки суду апеляційної інстанції, що керуючий санацією директор ОСОБА_1 (ПАТ «Первомайський кар`єр «Граніт») при затвердженні мирової угоди 03.06.2019 знав про наявність виконавчого провадження, а тому не був позбавлений права оскаржити його до суду, жодними належними доказами, наявними в матеріалах справи, не підтверджено.

30. Щодо встановлених судом апеляційної інстанції обставин з приводу того, що відповідно до квитанції №14191 від 27.03.2017 заборгованість за січень 2011 року з відшкодування витрат ПФУ на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в сумі 17668,69 грн. позивачем сплачено, що також свідчить про обізнаність позивача про наявність боргу перед пенсійним фондом та відкриття виконавчого провадження в 2015 році, Суд зазначає, що в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 16 січня 2020 року №2300-0807-8/114 (т.1, а.с.139), та в якому міститься посилання на зазначену вище квитанцію, відсутні будь-які посилання на номер виконавчого провадження, в рамках якого позивач сплачував заборгованість за судовим рішенням у справі №2а-1827/111470, чим спростовуються твердження суду апеляційної інстанції, що позивач сплачував заборгованість в рамках саме виконавчого провадження ВП №46708585, а також що позивач був обізнаний про наявність спірної постанови про відкриття зазначеного виконавчого провадження.

31. Вказана сплата свідчить лише про обізнаність позивача про судове рішення у справі №2а-1827/111470 про стягнення з позивача на користь УПФУ боргу в сумі 17668,69 грн.

32. Крім того, у відповідності до частини першої статті 31 Закону України від 21.04.1999 року № 606 XIV «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла, на час прийняття спірної постанови про відкриття виконавчого провадження) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

33. Відповідно до частини другої та четвертої статті 82 Закону України від 21.04.1999 року № 606 XIV «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

34. Саме із встановленням судом дати отримання позивачем спірної постанови, тобто часу, з якого позивачу стало відомо про існування спірної постанови, можливо обчислювати строки звернення позивача до суду з даним позовом.

35. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі №815/893/17.

36. Разом з цим, судом апеляційної інстанції не перевірено чи була направлена відповідачем спірна постанова на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

37. Докази надіслання відповідачем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу позивача в матеріалах справи відсутні.

38. Саме із встановленням судом дати отримання позивачем спірних постанов, тобто часу, з якого позивачу стало відомо про існування спірних постанов, можливо обчислювати строки звернення позивача до суду з даним позовом.

39. Таким чином, як на момент відкриття провадження у адміністративній справі, так і на момент постановлення оскаржуваної постанови про залишення позову без розгляду, в матеріалах справи були відсутні докази на підтвердження дати отримання позивачем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №46708585 та про його обізнаність з даною постановою до ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №46708585, що відбулось 16 грудня 2019 року відповідно до розписки позивача на заяві про надання матеріалів виконавчих проваджень для ознайомлення.

40. Тобто, позивач 26.12.2019, в межах визначеного процесуальним законодавством строку, а саме в десятиденний термін з моменту ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №46708585 звернувся із адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.02.2015 ВП №46708585.

41. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково для продовження розгляду.

42. Відповідно до частини 1 статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

43. Оскільки суд апеляційної інстанції постановив судове рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, з порушенням норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

VІ. Судові витрати

44. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» - задовольнити.

2. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року у справі №400/24/20 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскарженню не підлягає.

Головуючий О. А. Губська

Судді М. В. Білак

А.Г. Загороднюк