Справа № 520/10744/19
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 520/10744/19

адміністративне провадження № К/9901/26619/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши матеріали адміністративної справи № 520/10744/19

за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАШСЕРВІС» до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і податкової вимоги,

за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя: В. В. Сагайдак) від 24 грудня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: Я. В. П`янова, Л. В. Мельнікова, І. С. Чалий) від 23 червня 2020 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАШСЕРВІС» (далі - ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАШСЕРВІС») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі - ГУ ДПС у Харківській області), у якому просило визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення № від 26 квітня 2019 року на суму 183770,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 22 травня 2019 року на суму 42826,39 грн. в частині накладення штрафних санкцій у сумі 9373,07 грн. за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної № 33 від 19 грудня 2018 року;

- податкову вимогу № 127377-56 від 11 червня 2019 року.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

3. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року, у позов задоволено.

Визнати протиправними та скасовано:

податкове повідомлення-рішення № від 26 квітня 2019 року на суму 183770,0 грн.

податкове повідомлення-рішення № від 22 травня 2019 року на суму 42826,39 грн. в частині накладення штрафних санкцій у сумі 9373,07 грн. за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної № 33 від 19 грудня 2018 року;

податкову вимогу № 127377-56 від 11 червня 2019 року.

4. Не погоджуючись з рішеннями суддів першої та апеляційної інстанцій, 16 жовтня 2020 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача, у якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

5. Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2020 року клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено, поновлено відповідачу строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, встановлено строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

6. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

7. Станом на час розгляду справи письмового відзиву на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДФС України у Харківській області проведено камеральну перевірку задекларованих сум у податковій звітності з податку на додану вартість за грудень 2018 року ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАШСЕРВІС», за результатами якої складено акт № 412/20-40-56-05-06/38969793 від 20 лютого 2019 року, яким встановлено порушення ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАШСЕРВІС»:

пункту 187.1 статті 187, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму податкових зобов`язань з ПДВ на суму 93731,00 грн;

пункту 192.1 статті 192 розділу V Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суму податкового кредиту з ПДВ на суму 53285,00 грн.

9. На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 26 квітня 2019 року, яким ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАШСЕРВІС» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» на суму 183770,00 грн.

10. Також, Головним управлінням ДФС України у Харківській області проведено камеральну перевірку ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАШСЕРВІС» щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних за період виписки: жовтень 2017 року, травень 2018 року, червень 2018 року, липень 2018 року, грудень 2018 року, за результатами якої складено акт перевірки № 1066/20-40-56-06/38969793 від 16 квітня 2019 року, яким встановлено порушення ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАШСЕРВІС» пункту 201.10 статті 201 ПК України, здійснена несвоєчасна реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або розрахунків коригування при виникненні податкових зобов`язань за жовтень 2017 року, травень 2018 року, червень 2018 року, липень 2018 року, грудень 2018 року.

11. На підставі висновків акта перевірки, враховуючи приписи пункту 120.1.1 статті 120-1 глави 11 Податкового кодексу України, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22 травня 2019 року.

12. У зв`язку з наявним боргом контролюючим органом прийнято податкову вимогу № 127377-56 від 11 червня 2019 року.

13. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд Транс Сервіс» було укладено договір 0110-2/18 від 01 жовтня 2018 року.

14. На виконання зазначеного договору ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАШСЕРВІС», як постачальник, відповідно до вимог Податкового кодексу України, виписано та відправлено на реєстрацію в ЄРПН наступні податкові накладні: № 35 від 22 грудня 2018 року; № 36 від 22 грудня 2018 року; № 32 від 21 грудня 2018 року; № 30 від 21 грудня 2018 року; № 29 від 21 грудня 2018 року; № 24 від 20 грудня 2018 року; № 34 від 19 грудня 2018 року; № 33 від 19 грудня 2018 року; № 22 від 18 грудня 2018 року; № 21 від 17 грудня 2018 року; № 20 від 14 грудня 2018 року; № 19 від 13 грудня 2018 року; № 18 від 12 грудня 2018 року; № 17 від 11 грудня 2018 року; № 15 від 10 грудня 2018 року; № 14 від 07 грудня 2018 року; № 12 від 07 грудня 2018 року; № 9 від 06 грудня 2018 року; № 13 від 06 грудня 2018 року; № 10 від 06 грудня 2018 року; № 16 від 05 грудня 2018 року; № 5 від 05 грудня 2018 року; № 4 від 04 грудня 2018 року.

15. Станом на 31 грудня 2018 року між позивачем та ТОВ «Гранд Транс Сервіс» складено акт звірки взаєморозрахунків за договором № 0110-2/18 від 01 жовтня 2018 року, відповідно до якого 19 грудня 2018 року події, а саме факту постачання товару з ПДВ на суму 93730,73 грн., не відбулося. Натомість, відбулося постачання товару з ПДВ на суму 50214,20 грн. та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАШСЕРВІС» виписано податкову накладну № 34 від 19 грудня 2019 року.

16. Тобто, судами встановлено, що позивачем помилково була виписана та відправлена на реєстрацію в ЄРПН податкова накладна № 33 від 19 грудня 2018 року на суму ПДВ 93730,73 грн., оскільки жодних господарських операцій, які б слугували підставою для виникнення податкового зобов`язання та виписки податкової накладної не відбулося.

17. У зв`язку із виявленою помилкою 03 січня 2019 року, на зменшення податкових зобов`язань з ПДВ на суму 93730,73 грн., позивачем складено та відправлено на реєстрацію розрахунок коригування № 1 від 03 січня 2019 року до податкової накладної № 33 від 19 грудня 2018 року, який був зареєстрований в ЄРПН 21 січня 2019 року, що підтверджується квитанцією.

18. Відносно висновку контролюючого органу про невідображення виписаних та зареєстрованих у ЄРПН розрахунків коригування до податкових накладних в бік зменшення на суму 53284,57 грн. у податковій декларації з ПДВ за грудень 2018, суди встановили, що контрагентом позивача ТОВ «АВТОЗАПАЛ» у грудні 2018 року виписано та зареєстровано 16 податкових накладних на суму ПДВ 1400000,27 грн., а пізніше у грудні 2018 виписано та зареєстровано розрахунки коригування до вищевказаних податкових накладних в бік зменшення на суму ПДВ 1400000,27 грн. Вказані розрахунки коригування були включені позивачем до податкової декларації з ПДВ за січень 2019 року.

19. Отже, не погоджуючись з прийнятими контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням № від 26 квітня 2019 року на суму 183770,0 грн; податковим повідомленням-рішенням № від 22 травня 2019 року на суму 42826,39 грн в частині накладення штрафних санкцій у сумі 9373,07 грн за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної № 33 від 19 грудня 2018 року; податковою вимогою № 127377-56 від 11 червня 2019 року позивач звернувся до суду із цим позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

20. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відсутність факту виникнення податкових зобов`язань виключає обов`язок позивача складати і реєструвати податкову накладну № 33 від 19 грудня 2018 року, а помилкова реєстрація такої податкової накладної позивачем не тягне за собою жодних наслідків, які передбачені пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, сформованою у постанові від 14 травня 2020 року у справі № 804/3513/17.

21. Посилання відповідача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 816/1990/17 суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, оскільки більш пізні правові висновки Верховного Суду, у постановах від 06 серпня 2018 року у справі № 802/1198/16-а,від 22 серпня 2018 року у справі № 804/1366/17, від 27 листопада 2018 року у справі № 821/676/17, від 29 січня 2019 року у справі № 825/2102/18, від 28 березня 2019 року у справі № 809/1420/17, на які посилається суд першої інстанції, мають перевагу у часі.

22. Водночас, відносно висновку контролюючого органу про невідображення виписаних та зареєстрованих у ЄРПН розрахунків коригування до податкових накладних в бік зменшення на суму 53284,57 грн. у податковій декларації з ПДВ за грудень 2018, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що з урахуванням встановлених обставин справи ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАШСЕРВІС» діяло відповідно до вимог Податкового кодексу України

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

23. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суддів першої та апеляційної інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

24. З огляду на зміст касаційної скарги, підстава касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій при задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 22 травня 2019 року № застосовано пункт 1201.1 статті 1201, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, без урахування висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 804/5969/16, який полягає у визначенні, що норми Податкового кодексу України не містить норми щодо звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної в ЄРПН у разі помилковості її складання та подання розрахунку коригування до такої податкової накладної після закінчення граничного строку для реєстрації податкової накладної в ЄРПН. Тобто, помилковість складання податкової накладної, у зв`язку з чим позивачем у подальшому було сформовано розрахунок коригування до податкової накладної, не може покладатися в основу звільнення платника податків від відповідальності за несвоєчасність реєстрації податкової накладної.

25. Підстава касаційного оскарження відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України обґрунтована тим, що питання застосування норми права у подібних правовідносинах, які виникли при задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 26 квітня 2019 року № , які полягають у невідображенні у податковій звітності з ПДВ в повному обсязі податкових зобов`язань/податкового кредиту по податковим накладним/розрахункам коригування виписаних та зареєстрованих податкових накладних.

26. При цьому, наводить доводи аналогічні доводам відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, здійснює виклад обставин та надає їм відповідну оцінку, цитую норми процесуального та матеріального права, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваним судовим рішенням, а тому повторному зазначенню не потребують.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

27. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.

28. Підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14. Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

29. Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

30. Пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

31. Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

32. Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей192та201цьогоКодексупокладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

33. Положенням пункту 192.1 статті 192 ПК України визначено, що якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

34. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у взаємовідносинах між позивачем та ТОВ «Гранд Транс Сервіс» за відображеною в податковій накладній № 33 від 19 грудня 2018 року на суму ПДВ 93730,73 грн. фактично постачання товарів/послуг не відбулось та грошові кошти не перераховувались, тобто податкові зобов`язання не виникли, проти чого не заперечує і відповідач.

35. У свою чергу, у порушення приписів частини другої статті 77 КАС України відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами того, що позивач за помилково зареєстрованою податковою накладною № 33 від 19 грудня 2018 року на суму ПДВ 93730,73 грн. було проведено господарські операції з відвантаження товарів та надання послуг тощо, тобто, відбулося виникнення об`єкта оподаткування операцій платника податку.

36. Крім того, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, у зв`язку з виявленою помилкою 03 січня 2019 року, на зменшення податкових зобов`язань з ПДВ на суму 93730,73 грн., позивачем відповідно до пункту 192.1 статті 192 ПК України складено та відправлено на реєстрацію розрахунок коригування № 1 від 03 січня 2019 року до податкової накладної № 33 від 19 грудня 2018 року, який був зареєстрований в ЄРПН 21 січня 2019 року, що підтверджується квитанцією.

37. За таких обставин, оскільки у позивача був відсутній обов`язок скласти та реєструвати спірну податкову накладену, помилкове виписування останньої не тягне за собою жодних наслідків, які передбачені пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, тому суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій та, як наслідок, протиправність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 22 травня 2019 року в частині накладення штрафних санкцій у сумі 9373,07 грн. за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної № 33 від 19 грудня 2018 року.

38. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 травня 2020 року у справі № 804/3513/17, від 28 березня 2019 року у справі № 809/1420/17.

39. Як вже було зазначено вище, що підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі в частині задоволення позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 22 травня 2019 року № стали посилання скаржника на пункти 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

40. Надаючи обґрунтування касаційної скарги стосовно наявності підстав пункту першого частини четвертої статті 328 КАС України скаржник доводить, що з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій по даній справі не погоджується, оскільки воно прийняте судом з порушенням норм матеріального права, а саме, пункт 1201.1 статті 1201, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у чому саме полягають порушення цих норм у відповідності до вимог частини третьої статті 351 КАС України відповідач не зазначає, натомість відтворює суть справи шляхом викладення обставини та посиланням на те, що вони не враховані судами попередніх інстанцій під час винесення рішення.

41. Відповідно до частини третьої статті 351 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягає застосуванню.

42. Заявник касаційної скарги наголошує на невірному застосуванні норм матеріального права, що привело до задоволення позовних вимог, яке полягає у застосуванні судом першої та апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 804/5969/16.

43. Проте, Суд вважає безпідставними посилання скаржника, як на обґрунтування доводів касаційної скарги, на висновки викладені Верховним Судом у постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 804/5969/16, оскільки висновки суду першої та апеляційної інстанцій у цій справі і у наведеному скаржником судового рішення суду касаційної інстанції, свідчить про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Скаржник робить лише вказівки на прийняте раніше судове рішення з цитуванням окремого витягу з його тексту без будь-якого обґрунтування подібності правовідносин. Подібність правовідносин між цією справою та наведеним скаржником щодо застосування норм права відсутня та не аргументована.

44. Отже наведені скаржником постанови Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин справи, установлених судами, тому посилання заявника касаційної скарги на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі ухвалені без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду, є безпідставними.

45. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до того, що на переконання скаржника суди неправильно оцінили наявні у матеріалах справи докази, перевірка яких знаходиться за межами касаційного перегляду визначеному статтею 341 КАС України, за якою суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

46. У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

47. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні. Одного тільки посилання на постанови Верховного Суду та їх цитування є недостатнім.

48. Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

49. На підставі викладеного, зважаючи на заявлені вище підстави касаційного перегляду підстави для задоволення касаційної скарги податкового органу в частині податкового повідомлення-рішення від 22 травня 2019 року № та скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій в частині оскарження відсутні.

50. Відносно висновку податкового органу про невідображення виписаних та зареєстрованих у ЄРПН розрахунків коригування до податкових накладних в бік зменшення на суму 53284,57 грн. у податковій декларації з ПДВ за грудень 2018, суд касаційної інстанції зазначає таке.

51. Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, контрагентом позивача ТОВ «АВТОЗАПАЛ» у грудні 2018 року виписано та зареєстровано 16 податкових накладних на суму ПДВ 1400000,27 грн., згодом виписано та зареєстровано у грудні 2018 розрахунки коригування до вищевказаних податкових накладних в бік зменшення на суму ПДВ 1400000,27 грн.

52. Вказані розрахунки коригування були включені позивачем до податкової декларації з ПДВ за січень 2019 року.

53. За змістом пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

54. Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

55. Абзацом п`ятим пункту 198.6 статті 198 ПК України визначено, що суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

56. З урахуванням наведених вище норм та встановлених обставин справи, платник податку діяв відповідно до вимог ПК України.

57. На підставі викладеного, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанцій про протиправність прийнятого ГУ ДФС у Харківській області податкового повідомлення-рішення № від 26 квітня 2019 року на суму 183770,00 грн.

58. Таким чином, судами попередніх інстанцій, на основі наявних в матеріалах справи доказів, оцінка яким надана з дотриманням положень Кодексу адміністративного судочинства України, зроблений правильний висновок про недоведеність відповідачем, на якого покладається обов`язок доказування, правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень.

59. Підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 26 квітня 2019 року № стали посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

60. Суд звертає увагу на те, що у випадку посилання скаржником на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, останньому необхідно було зазначити конкретну норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

61. Натомість, скаржник не зазначає норму права яку суди попередніх інстанцій застосували не так та подібність правовідносин, висновок щодо застосування якої, на думку скаржника, відсутній у постанові (постановах) Верховного Суду, не обґрунтував обставини стосовно кожного податкового повідомлення-рішення є предметом розгляду у цій справі. При цьому, скаржник конкретно не визначає висновку щодо правильного застосування якої норми права, яка б врегульовувала конкретний спір, ще не сформульовано Верховним Судом.

62. Суд вважає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися

63. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із позицією судів у цій справі з посиланням при цьому на обставини, викладені у акті перевірки, з урахуванням яких суди надавали оцінку обставинам справи, й по суті зводяться лише до їх переоцінки. Такі доводи не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

64. Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

65. При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

66. Отже, зважаючи на заявлені підстави касаційного перегляду підстави для задоволення касаційної скарги податкового органу в частині оскарження податкового повідомлення-рішення від 26 квітня 2019 року № та скасування судових рішень судів попередніх інстанцій в цій частині також відсутні.

67. Верховний Суд визнає, що суд першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга відповідача залишається без задоволення, а постанова суду апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі № 520/10744/19 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов