Справа № 128/2250/20
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №128/2250/20
Провадження № 2-а/127/382/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Клапоущака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Кізян Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Теслі Максима Володимировича про скасування постанови серії ЕАМ №2994995 від 17 серпня 2020 року та закриття провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Теслі М.В. про скасування постанови серії ЕАМ №2994995 від 17 серпня 2020 року та закриття провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Згідно з ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 , в порядку ст.ст. 25, 29 КАС України, був направлений за підсудністю на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2020 року вищезазначений позов прийнятий до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, підготовче засідання призначено на 26 жовтня 2020 року.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2020 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду на 02 грудня 2020 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що 17.08.2020 він керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGS 26.440, номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки ВЕСТТ 930014, номерний знак НОМЕР_2 , та о 22:20 год. на автомобільній дорозі М-21 273 км був зупинений інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Теслею М.В., який склав відносно нього оскаржувану постанову, де було зазначено, що він перевозив великогабаритний вантаж з відхиленням від маршруту вказаному в дозвільних документах, чим порушив п. 22 ПДР - порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. За вказане правопорушення на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

З рішенням відповідача позивач не згоден, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в постанові про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази, які б об`єктивно вказували на те, що він порушив ПДР України, шо свідчить про відсутність суб`єктивної та об`єктивної сторони правопорушення, а отже виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, позивач зазначив, що при складанні оскаржуваної постанови працівником поліції не з`ясовувались фактичні обставини справи, зокрема, фактична ширина вантажу, що унеможливлює категорично стверджувати, що він вчинив дане правопорушення.

Так, відповідно до п. 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11 т,здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Отже, в тому випадку, якщо хоча б один з параметрів перевищує вище вказані габарити необхідно отримувати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні та погоджувати маршрут.

Позивач зауважив, що суб"єкт оскарження в оспорюваній постанові не вказав фактичні габарити транспортного засобу з вантажем, що могло б надати підстави вважати наявність порушення встановлених параметрів.

Також позивач зазначив, що на момент винесення постанови він мав дозвіл № 2020-8 НГ від 07.08.2020 р. на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Відповідно до вказаного дозволу, він має право на перевезення вантажу параметри якого не більше: ширина - до 3,5 м, довжина - до 22 м, висота - до 4,49 м, загальною вагою - до 46,00 т, навантаження на найбільш навантажену вісь - до 12 т, вантаж може виступати за задній габарит транспортного засобу не більше 3 м.

Під час зупинки та винесення оскаржуваної постанови позивачем були надані працівнику поліції для перевірки всі необхідні документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України, зокрема і дозвіл № 2020-8 НГ від 07.08.2020, що затверджений начальником Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області, тому посилання відповідача на відсутність узгодження з органами Національної поліції є не вірним.

Відповідно до вказаного дозволу, позивач має право рухатись по автомобільній дорозі «виїзд на М-21-М-21-Калинівка- виїзд на М-21-М-21», тобто, він здійснював перевезення вантажу з відповідними дозвільними документами та за погодженим маршрутом.

Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Позивач вважає, що працівник поліції розглянув справу та притягнув його до відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення, упереджено, керувався лише домислами, припущеннями та порушуючи принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Позивач просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2994995 від 17.08.2020, винесену інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Теслею М.В. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень, провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, закрити та стягнути на його користь судовий збір в сумі 420 гривень 40 копійок, який він сплатив при зверненні до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, у своєму позові просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Теслі М.В. за довіреністю Химич Д.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надав відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити, оскільки вимоги позивача є безпідставними. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху. Встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме відхилення від маршруту, який вказаний в дозволі, яке передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, відповідачем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2994995 від 17.08.2020 та притягнено позивача до адміністративної відповідальності. Розглядаючи дану справу інспектор поліції Тесля М.В. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, 17 серпня 2020 року о 22.17 год. на автомобільній дорозі М-21 273 км водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGS 26.440, номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки ВЕСТТ 930014, номерний знак НОМЕР_2 , перевозив великогабаритний вантаж з відхиленням від маршруту вказаному в дозвільних документах, чим порушив п. 22 Правил дорожнього руху України - порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Диспозиція частини 1 статті 132-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м.

Згідно з п. 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правил), затверджених постановою КМУ №30 від 18.01.2018, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 4 Правил рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри, яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно з п. 14 Правил водії великогабаритних та великовагових транспортних засобів зобов`язані дотримуватися визначеного маршруту.

Відповідно до п. 25 Правил забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Як зазначено в підпункту 3 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі Порядок), вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженому постановою КМУ №879 від 27.06.2007, великовагові та великогабаритні транспортні засоби транспортні засоби, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені в пункті 22.5 Правил дорожнього руху України. При цьому транспортний засіб не може вважатись великоваговим або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до п. 32 Порядку, перевізник, який має намір використовувати великоваговий або великогабаритний транспортний засіб, зобов`язаний не пізніше ніж за три доби звернутись до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового або великогабаритного транспортного засобу після отримання погодження маршруту видається уповноваженим підрозділом Національної поліції через центри надання адміністративних послуг.

Відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001, дозвіл оформляється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Обгрунтовуючи свій позов, ОСОБА_1 зазначив, що працівник поліції в постанові не вказав фактичні габарити транспортного засобу з вантажем, яким він керував, що могло б надати підстави вважати наявність порушення встановлених п. 22.5 ПДР України параметрів. Крім того, на момент винесення оскаржуваної постанови він мав дозвіл №2020-8 НГ від 07.08.2020 на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, копію якого він долучив до матеріалів справи.

Відповідно до вказаного дозволу, позивач мав право на перевезення вантажу параметри якого не більше: ширина до 3,5 м; довжина до 22 м; висота до 4,49 м; загальною вагою до 46,00; навантаження на найбільш навантажену вісь до 12 т і вантаж може виступати за задній габарит транспортного засобу не більше 3 м.

Як стверджує позивач у своєму позові, під час зупинки та винесення оскаржуваної постанови ним було надано працівнику поліції для перевірки всі необхідні документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України, зокрема і дозвіл №2020-8 НГ від 07.08.2020, що затверджений начальником Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.

Відповідно до вказаного дозволу позивач має право рухатись по автомобільній дорозі «виїзд на М-21-М-21-Калинівка виїзд на М-21-М-21» (а.с. 6).

Отже позивач здійснював перевезення вантажу з відповідними дозвільними документами та за погодженим маршрутом.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Саме відповідач має долучити до матеріалів справи належні, достатні та допустимі докази, які б підтвердили, що позивач вчинив правопорушення.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 р. по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не грунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведена правомірність його рішення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Положеннями частини третьої статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що постанову серії ЕАМ №2994995 від 17.08.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення слід скасувати та провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП закрити.

Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011року №3674-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до ст. 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, за подання адміністративного позову до суду ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок (а.с. 1).

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 420 гривень 40 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 7, ч. 1 ст. 132-1, ст. 247, ст. 293 КУпАП ст.ст. 72, 77, 118-119,122, 243-244, 246, 262, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Теслі Максима Володимировича про скасування постанови серії ЕАМ №2994995 від 17 серпня 2020 року та закриття провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП - задоволити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2994995 від 17 серпня 2020 року, винесену інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департамену патрульної поліції Теслею Максимом Володимировичем відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України, викладеним в новій редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантану, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19)» №731-ІХ від 18.06.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя: