Справа № 229/4082/20
Суддя: Гонтар А. Л.
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 229/4082/20
Номер провадження 2-а/229/34/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2020 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Гонтар А.Л.,

при секретарі Білик О.А.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Поліцейського СРПП Дружківського відділення поліції Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області старшого сержанта Роговського Олексія Миколайовича, третя особа Головне управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови серії БАА №171425 від 05.09.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з адміністративною позовною заявою до Поліцейського СРПП Дружківського відділення поліції Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області старшого сержанта Роговського Олексія Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови серії БАА №171425 від 05.09.2020 року.

Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 05 вересня 2020 року відповідачем відносно позивача винесено постанову серії БАА № 171425 від 05 вересня 2020 року про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а справа закриттю. Відповідач свідомо не прийняв до уваги всі обставини справи та допустив порушення процесуальних норм, що призвело до порушення порядку розгляду адміністративної справи. Вважає постанову не обґрунтованою.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 10 вересня 2020 року адміністративну позовну заяву залишено без руху. Позивачеві було надано строк на усунення недоліків, а саме п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків та сплати судового збору (а.с. 18-19).

18 вересня 2020 року позивачем надана квитанція від 17 вересня 2020 року про сплату судового збору у розмірі 420,40 грн., чим усунуто недоліки.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 21 вересня 2020 року провадження по адміністративній справі відкрито, призначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників судового розгляду на 09 жовтня 2020 року (а.с.24-25).

До суду 20 жовтня 2020 року від представника Головного управління Національної поліції в Донецькій області Задоєнко О.В. надійшов відзив з запереченнями на позовну заяву та клопотання про допит свідків. У відзиві представник зазначив наступне.

Правила дорожнього руху України затверджені постановою Кабінету

Міністрів України від 13.10.2001 № 1306 (далі - ПДР). Пунктом 1.4 ПДР

передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно

виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Підпунктом «д» пункту 2.3 ПДР визначено, що для забезпечення безпеки

дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці

дорожнього руху. Відповідно до п. 11.13 ПДР забороняється рух транспортних

засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони

застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших

підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за

відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1, 26.2 та 26.3

цих Правил.

Є безпідставними посилання позивача на те, що він допомагав дружині в

обслуговуванні торговельного магазину, а тому поставив автомобіль на тротуарі.

Дана обставина не є достатньою підставою для кваліфікації відсутності складу

адміністративного правопорушення. Так, якщо транспорт використовується для

обслуговування торговельних або інших підприємств, то у водія повинен бути

маршрутний лист або товаро-транспортна накладна на вантаж. Натомість,

позивачем не додано до позову копії накладної на вантаж, якщо він бере участь

як водій в обслуговуванні магазину, що належить його дружині. Пунктом 2

Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу

автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого

постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 № 207, передбачено, що

Для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює

вантажні перевезення для власних потреб.

При оформленні постанови про накладення адміністративного стягнення

позивачем не було надано накладну або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж, а тому поліцейський

Роговський О.М. правильно оцінив обставини, які виникли на момент спірних

правовідносин, вислухав правопорушника та діяв лише на підставі, в межах

повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України,

склавши по відношенню до ОСОБА_1 постанову про накладення

адміністративного стягнення.

Просять у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В судове засідання позивач з`явився, підтримав свої позовні вимоги викладенні в позовній заяві у повному обсязі, просив скасувати постанову та закрити адміністративну справу відносно нього. В судове засідання з`явилася свідок ОСОБА_2 , яка підтвердила, що є цивільною дружиною позивача та займається підприємницькою діяльність. Орендує приміщення магазину « Еліт », в наслідок чого періодично виникає необхідність для під`їзду до приміщення з метою відвантаження товарів, торгових приладів та для інших заходів. Зазначені дії виконуються позивачем ОСОБА_1 як водієм, який допомагає дружині у ведені бізнесу. Інший під`їзд до приміщення магазину відсутній.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надали клопотання про розгляд справи без їх участі, просять відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі. Свідки зі сторони третьої особи в судове засідання не з`явилися.

Суд, з`ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, встановив, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ст. 9 КАС України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Судом встановлено, що 05 вересня 2020 року о 18:30 год. Поліцейським СРПП Дружківського відділення поліції Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області старшим сержантом Роговським Олексієм Миколайовичем винесено постанову серії БАА № 171425 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.

За змістом постанови серії БАА № 171425 від 05 вересня 2020 року, водій ОСОБА_1 у м. Дружківка здійснив 05 вересня 2020 рух тротуаром на якому знаходилися пішоходи, чим порушив п.п. 11.13 ПДР України (а.с.16)

У зв`язку тим, що надана позивачем постанова серії БАА № 171425 від 05 вересня 2020 року є неякісною та нечитабельною при відкритті провадження по справі ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 21 вересня 2020 року зобов`язано представника відповідача надати у судове засідання матеріали про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та надати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 171425 від 05 вересня 2020 року винесену поліцейським СРПП Дружківського відділення поліції Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області старшим сержантом Роговським Олексієм Миколайовичем відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУАП (а.с.24-25).

Так, представником третьої особи Головного управління національної поліції в Донецькій області 20 жовтня 2020 року надано клопотання про долучення до матеріалів справи копії матеріалів адміністративного провадження зареєстроване ЄО за № 8249. У зазначених матеріалах міститься копія постанови з якої не можливо чітко встановити не її серії, ні номеру постанови, ні дати її винесення, ні чіткого часу вчинення адміністративного правопорушення (13:15 год. чи 15:15 год.), також не має можливості встановити саме за якою адресою вчинено адміністративне правопорушення (нечитабельні вулиця та номер будинку).

Втім, в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні даного правопорушення, а також, не визначено, яким чином відповідач дійшов висновку, що на тротуарі, на якому, нібито здійснив стоянку позивач, залишилось для руху пішоходів саме менше 2-х метрів, зокрема, чи робив відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідні заміри.

Тобто, постанова так само як і оригінал наданий позивачем є не повністю читабельною та є неякісною (а.с.64).

Згідно до вимог статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до вимог статті 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстр. в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N1408/27853, затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно пункту 4 р.І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною 1 статті 121 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, у оскаржуваній постанові у графі "до постанови додаються" зазначено Б/К 128 (відео 0038-0039). Однак до суду зазначений відеозапис на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення не надано.

При цьому, інших належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Окрім того, приписами пункту 26.3 ПДР України передбачено, що у пішохідну зону в`їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком «Інвалід», якими керують водії-інваліди. Якщо до об`єктів, розташованих на цій території, є інші під`їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Водночас, відповідно до пункту 15.10 «в» ПДР України стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри.

У пункті 1.10 ПДР України встановлено, що стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу; тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Очевидним і зрозумілим є те, що здійсненню стоянки легкового автомобіля у межах вимог пункту 15.10 «в» ПДР України, тобто на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри, передує рух, пов`язаний із заїздом на таке місце, а після її закінчення - рух, пов`язаний із виїздом автомобіля з такого місця стоянки.

За таких обставин, рух автомобіля тротуаром, пов`язаний із заїздом/виїздом на місце стоянки у межах вимог пункту 15.10 «в» ПДР України, не може містити склад порушення пункту 11.13 вказаних Правил.

З наданих позивачем свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, серії В00 за № 675105, встановлено, що дружина позивача ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 01 грудня 2020 року (а.с.10). Вона орендує нежиле приміщення, розташоване за АДРЕСА_1 з ціллю організації роздрібної торгівлі та збігання товарів (а.с.10, 11, 12,13,14-15).

Так у судовому засіданні, позивач пояснив, а свідок ОСОБА_2 підтримала його пояснення, що він дійсно здійснював заїзд на тротуар з метою розгрузки товарів до магазину, але при цьому вважав, що відповідно до п.п. 26.3 ПДР України правил дорожнього руху не порушував.

Суд зазначає, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011; п. 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015; п. 52 рішення у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013).

Отже, відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення та з матеріалів справи неможливо достовірно встановити даний факт, відтак і підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

За цим, постанова серії БАА № 171425 від 05 вересня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У свою чергу, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

З огляду на викладені вище обставини, суд вважає за необхідне скасувати постанову серії серії БАА № 171425 від 05 вересня 2020 року та закрити справу про адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в розмірі 420 грн 40 коп., що підтверджується квитанцією (а.с. 22).

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовної заяви про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то вважає за необхідне стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп., сплачений при зверненні до суду з позовною заявою.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови серії БАА №171425 від 05.09.2020 року підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 72, 77, 90, 241-256, 271, 286 КАС України, ст. ст. 122, 247, 268, 280 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Поліцейського СРПП Дружківського відділення поліції Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області старшого сержанта Роговського Олексія Миколайовича, третя особа Головне управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови серії БАА №171425 від 05.09.2020 року, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА №171425 від 05 вересня 2020 року, винесену поліцейським СРПП Дружківського відділення поліції Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області старшим сержантом Роговським Олексієм Миколайовичем про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу, у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.00 коп.

Справу про адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення суду складені 16 листопада 2020 року.

Повний текст судового рішення виготовлено 26 листопада 2020 року.

Суддя Дружківського міського

суду Донецької області: А.Л. Гонтар