Справа № 620/6246/20
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 грудня 2020 року Чернігів Справа № 620/6246/20
Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Житняк Л.О. перевіривши виконання вимог ст. ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання незаконними та протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить:
- визнати незаконними та протиправними дії відповідача щодо прийняття та застосування до позивача наказів від 14.11.2016 №261-ос прийнятого на підставі рішення атестаційної комісії про звільнення, яким припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби позивача, та наказу від 14.12.2016 №287-ос, яким виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення позивача;
- зобов`язати відповідача, з обов`язковим виконанням статті 229 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 (в редакції на час спірних правовідносин), поновити позивача на військовій службі з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Відповідно до ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Суд констатує, що дану позовну заяву подано позивачем з пропуском зазначеного в ст.122 КАС України строку. При цьому, позивачем зазначається, що про порушення своїх прав він дізнався у листопаді, в результаті чого звернувся за правовою допомогою, підтвердженням чому є укладений договір про надання правової допомоги від 17.11.2020. Крім того, як вбачається з тексту позовної заяви, підставою для звернення до суду позивач вважає встановлену Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020 у справі №620/1804/20 обставину щодо не проведення засідання атестаційної комісії та, як наслідок, не прийняття рішення про його звільнення і відсутність протоколу засідання.
Втім, суд вказані обставини до уваги не приймає та зазначає, що день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Реалізація особою своїх прав залежить від її волевиявлення і здійснюється нею на власний розсуд. Таким чином, реалізація особою своїх прав та звернення за правовою допомогою не зупиняє перебігу строку звернення до суду. Крім того, в силу ст.68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
При цьому, суд також враховує, що матеріали справи містять виключно посилання на отримання позивачем у листопаді копії постанови від 01.10.2020 у справі №620/1804/20, втім доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.
Враховуючи все вищевикладене, суд вважає підстави пропуску позивачем строку звернення до суду такими, що не можуть вважатися поважними.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03.04.2008, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави". Суд також зауважує, що згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
За приписами ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані". Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
Згідно вимог ч.1 ст.123 КАС України у разі подання позовної заяви особою після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.
Наведене вище дає підстави для висновку, про необхідність залишення заяви без руху та надання позивачу десятиденного терміну з дня вручення ухвали для подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду і надання відповідних доказів.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Як вбачається з матеріалів справи, останні не містять копій доданих до позовної заяви документів для відповідача, а тому наведене обумовлює висновок про невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства, з огляду на що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу десятиденний термін з дня вручення ухвали для подання до суду копій доданих до позовної заяви документів для відповідача.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 169, 248, 364 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
У Х В А Л И Л А:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання незаконними та протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.
Надати позивачу 10-денний термін з дня вручення копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху для надання:
- обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску;
- копій доданих до позовної заяви документів для відповідача.
Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у вказаний судом строк позовна заява в цій частині буде йому повернута.
Копію ухвали суду надіслати позивачу для виконання.

Відповідно до ч.2 ст.256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно ст.294 КАС України оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О. Житняк