Справа № 160/2275/20
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2020 року Справа № 160/2275/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення сорок третьої позачергової сесії сьомого скликання Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області №1 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства» від 29.11.2019 в частині відмови гр. ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Новокостянтинівську сільську раду Братського району Миколаївської області протягом 30 днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, подати звіт про його виконання.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.11.2019 позивач подав до Новокостянтинівської сільської ради клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, в якому було зазначене цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До вказаного клопотання було додано пакет документів, який передбачений ч.6 ст.118 ЗК України, в тому числі графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копію посвідчення учасника бойових дій та довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції. За результатами розгляду клопотання, Новокостянтинівська сільська рада прийняла рішення №1 від 29.11.2019 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства», яким відмовила, зокрема, позивачу в наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.
- № 18 від 10.01.2020 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 у власність для ведення особистого селянського господарства в межах території Новокостянтинівської сільсько, ради Братського району Миколаївської області»;
- № 5 від 10.01.2020 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3 у власність для ведення особистого селянського господарства в межах території Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області»;
- №122 від 10.01.2020 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_4 у власність для ведення особистого селянського господарства в межах території Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області»;
- №23 від 10.01.2020 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_5 у власність для ведення особистого селянського господарства в межах території Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області»;
- №95 від 10.01.2020 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_6 у власність для ведення особистого селянського господарства в межах території Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з підготовчим провадженням на 24.03.2020.
В судове засідання 24.03.2020 сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Від відповідача 03.04.2020 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 14.06.2019 рішенням Новокостянтинівської сільської ради №5 вирішено надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок в межах території Новокостянтинівської сільської ради Братського р-ну Миколаївської області орієнтовною площею 126 га. На підставі клопотання голови Новокостянтинівської сільської ради 30.08.2019 укладено договір на виготовлення технічної документації щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності. Документацію виготовлено 24.09.2019 та винесено рішення №12 від 08.11.2019 про затвердження даної технічної документації. Позивач 05.11.2019 звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність до якого було додано графічні матеріали, копію паспорту та ІПН, копію УБД та довідку про участь в АТО, копію довіреності, копію документа, що посвідчує особу представника за довіреністю, копію ІПН представника. Дані щодо земельної ділянки площею 134,8336 внесені 14.11.2019 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та вказано власником земельної ділянки Новокостянтинівську сільську раду. В подальшому, 29.11.2019 відповідачем прийнято рішення №1 про відмову у наданні дозволу на розробку проектів щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства.
У відзиві також зазначено, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Як зазначено в оскаржуваному рішенні, підставою для відмови у надані дозволу є те, що вказане місце розташування земельних ділянок, зазначених в графічних матеріалах, не відповідає цільовому призначенню та принципам землеустрою. Рішенням №12 08.11.2019 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності (за межами населених пунктів) в межах території Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області» затверджено технічну документацію, якою визначено реєстр земельних ділянок у розрізі угідь, а саме: пасовища площею 3,8047 га (КВЗУ 002.02); багаторічні насадження площею 127,3999 га (КВЗУ 002.03); лісові насадження лінійного типу площею 3,1276 га (КВЗУ 005.03) та землі під дорогами, зокрема підґрунтовими площею 0,5014 га (КВЗУ 009.02), всього площа склала 134,8336 га. Дані щодо вказаних земельних ділянок в розрізі угідь вказані також в експлікації земель, у відомостях вирахування площ контурів угідь сформованої земельної ділянки та в кадастровому плані земельної ділянки. В результаті, технічною документацією встановлено цільове призначення за результатами інвентаризації - К 16.00 - землі запасу, що згідно класифікації видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) має код: розділ Секція К, підрозділ 16, тоді як позивач в клопотанні бажав отримати саме земельну ділянку за КВЦПЗ 01.03, про що чітко вказав в своєму клопотанні, тобто з розділу Секції А, що є абсолютно різними земельними ділянками. Зважаючи на те, що земельна ділянка загальною площею 134,8336 га, на яку претендував позивач знаходиться під багаторічними та лісовими насадженнями, а позивач просив земельну ділянку для ведення ОСГ в якому код цільового призначення 01.03., тому й було відмовлено в задоволенні заяви. Також, відповідач у відзиві зазначив, що поданий пакет документів не відповідав встановленим в ч. 6 ст. 118 3K України вимогам, а саме: однією з обов`язкових вимог при поданні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є в обов`язковому порядку надання графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Відповідач зазначає, що до клопотання було додано графічні матеріали без вказівки на бажане місце розташування земельної ділянки, що виключало можливість прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки відповідач не мав права на власний розсуд вирішувати питання розподілу земельних ділянок.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2020 провадження у справі зупинено до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 поновлено провадження у даній справі та призначено до розгляду на 03.12.2020.
В судове засідання 03.12.2020 сторони не з`явились. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи викладене, суд ухвалив закрити підготовче провадження у справі та подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами, про що зазначено у протоколі судового засідання.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 гектари, для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ - 01.03.), яка знаходиться на території Новокостянтинівської ради Братського району Миколаївської області.
Разом із зазначеним клопотанням позивачем було подано відповідні документи, а саме: графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки; копію документа, що посвідчує особу позивача; копію документа про присвоєння ідентифікаційного номера фізичній особі у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів (реєстраційного номеру облікової картки платника податків) позивача; копію посвідчення учасника бойових дій та довідки про безпосередню участь особи в антитерористичні операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на ім`я позивача; копію довіреності від 05.03.2019; копію документа, що посвідчує особу представника за довіреністю гр. ОСОБА_7 ; копію документа про присвоєння ідентифікаційного номера фізичній особі у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів (реєстраційного номеру облікової картки платника податків) представнику за довіреністю - гр. ОСОБА_7 .
За результатами розгляду клопотання, відповідачем прийнято рішення №1 від 29.11.2019 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства», яким, відповідно до п.46 вирішено відмовити позивачу у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, у зв`язку з тим, що вказане місце розташування земельної ділянки, зазначене в графічних матеріалах, не відповідає цільовому призначенню та принципам землеустрою.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується.
Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.
До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно абз. 1 ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні
Відповідно до п. «б» ч.1ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що оскаржуване рішення не містить в собі а ні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а ні вмотивованої відмови у його наданні з посиланням на підстави, визначені ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.
Відтак, у вказаному рішенні №1 від 29.11.2019 відповідач не прийняв жодного рішення, передбаченого абз. 1 ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, за клопотанням позивача.
Щодо висновків відповідача про те, що підставою для відмови у надані дозволу слугувала та підстава, що вказане місце розташування земельних ділянок, зазначених в графічних матеріалах, не відповідає цільовому призначенню та принципам землеустрою, та зважаючи на те, що земельна ділянка загальною площею 134,8336 га, на яку претендував позивач знаходиться під багаторічними та лісовими насадженнями, а позивач просив земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, в якому код цільового призначення 01.03., тому й було відмовлено в задоволенні заяви, суд зазначає наступне.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
При цьому, ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Відтак, перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним, та розширеному тлумаченню не підлягає.
Суд зазначає, що заявлені позивачами розміри земельних ділянок 0,2 га відповідають нормам ст.121 ЗК України, подані документи за змістом та кількістю відповідають переліку, наведеному ст.118 ЗК України.
З огляду на викладене, позовна вимога про визнання протиправним та скасувати рішення №1 від 29.11.2019 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства" в частині відмови гр. ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, то суд зазначає, що оскільки клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою розглянуто відповідачем з порушенням норм Земельного кодексу України, то останній зобов`язаний повторно розглянути таке клопотання.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 , оскільки саме по собі судове рішення про визнання протиправним та скасування п.46 рішення №1 від 29.11.2019 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства" в частині відмови позивачу у надані дозволу на розробку проекту землеустрою не відновлює порушеного права позивача на прийняття вмотивованого рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням подати звіт про виконання до Миколаївського окружного адміністративного суду, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відтак, таке зобов`язання є виключно правом суду, а не його обов`язком. Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень КАС України, захисту підлягає лише порушене право позивача. Оскільки у суду відсутні докази того, що дане рішення суду відповідачем не буде виконано, то у і підстави для встановлення судового контролю за його виконанням також відсутні.
Розподіл судових витрат не здійснюється, так як позивач звільнений від сплати судового збору.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 77, 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати п.46 рішення сорок третьої позачергової сесії сьомого скликання Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області №1 від 29.11.2019 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства» в частині відмови гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, у зв`язку з тим, що вказане місце розташування земельної ділянки, зазначене в графічних матеріалах, не відповідає цільовому призначенню та принципам землеустрою.
В решті позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя О.В. Маковська