Справа № 308/12944/20
Суддя: Малюк В. М.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді Малюк В.М.,
за участю секретаря судового засідання Матіко Я.Ю.,
представника позивача Баброцяк Л.О.
перекладача Тарансінгам Раджикумар
відповідача ОСОБА_1 (JEYAKUMAR JENATH),
та представника відповідача Житкова А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, адміністративну справу за адміністративним позовом військової частини № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Соціалістичної Республіки Шрі- ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про примусове видворення іноземця за межі території України,-
В С Т А Н О В И В :

Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із адміністративним позовом до громадянина Соціалістичної Республіки Шрі- ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про примусове видворення іноземця за межі території України.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач, о 07 год. 35 хв., 16.07.2020 року був виявлений та затриманий в складі групи осіб (7 громадян Шрі - Ланка) спільно з національною поліцією в Закарпатській обл. та представниками ОРВ (м.д. м. Ужгород) на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Ужгород» на напрямку 310 прикордонного знаку, 18000 метрів до лінії державного кордону України, за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку.
На момент затримання документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача були відсутні. В подальшому, в ході проведення заходів з ідентифікації особи, передбачених Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства затвердженої спільним наказом МВС, АДПСУ, СБУ №353/271/150 від 23.04.2012 року, громадянина Соціалістичної Республіки Шрі ОСОБА_2 було ідентифіковано через посольство Шрі-Ланки в Туреччині.
Своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст, 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
Відповідач, знаючи про можливість легально в`їхати до ЄС, обрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху.
Позивач вказує, що на сьогоднішній день підстав для законного перебування відповідача на території України не має, а незаконне перетинання ним державного кордону свідчить, що він порушивши вимоги ст. 204-1 КУпАП, ст. ст. 4,9,16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до вимог ст. 29 вказаного Закону підлягає примусовому видворенню. А тому на підставі вищенаведеного просить суд задовольнити позов та видворити громадянина Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі території України.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив такий задоволити.
Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Зазначив, що потрапив на території України з Молдови. Мав намір виїхати нелегально до однієї з країн Європи. На території України ні сім`ї, ні роботи, ні житла не має. Додому повертатися на бажає, оскільки в Шрі Ланці в нього проблеми з цивільними особами.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовним вимог. Показала суду, що позивачем порушено саму процедуру примусового повернення. Суду не надано жодного доказу, що її довіритель самостійно не повернеться в країну походження. Крім цього, до справи не залучено прокурора. Просила суд відмовити в задоволенні вимог.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і надані суду докази, в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) 16.07.2020 року, о 07 год. 35 хв., був виявлений та затриманий в складі групи осіб (7 громадян Шрі - Ланка) спільно з національною поліцією в Закарпатській обл. та представниками ОРВ (м.д. м. Ужгород) на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Ужгород» на напрямку 310 прикордонного знаку, 18000 метрів до лінії державного кордону України, за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку.
На момент затримання документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача були відсутні. В подальшому, в ході проведення заходів з ідентифікації особи, передбачених Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства затвердженої спільним наказом МВС, АДПСУ, СБУ №353/271/150 від 23.04.2012 року, громадянина Соціалістичної Республіки Шрі ОСОБА_2 було ідентифіковано через посольство Шрі-Ланки в Туреччині.
В подальшому відповідача було затримано відповідно до ст. 263 КУпАП.
Своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст, 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
Відповідач, підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не має. Документи, що підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні.
На підставі ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 04.12.2020 року було прийнято рішення про примусове повернення за межі території України, яке відповідач встановленим порядком виконати не в змозі у зв`язку з відсутністю документів на право перетину кордону та достатніх коштів.
Згідно з вимогами п. 14 ч.1 ст.1 Закону України ,,Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Відповідно до роз`яснень викладених у п. 29 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 року № 1, «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця і особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.
Згідно з позицією Верховного Суду за аналогічними спірними правовідносинами, викладеними у пунктах 25, 26 та 28 постанови від 07.02.2019 по адміністративній справі № 308/8109/17, «підставою для звернення органу охорони державного кордону до адміністративного суду із позовом про примусове видворення особи за межі території України є факт її затримання в межах контрольованого прикордонного району під час або після незаконного перетинання державного кордону України».
Крім того, суд враховує відсутність встановлених Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заборон на примусове видворення відповідача.
При цьому, суд враховує також ту обставину, що відповідач в установленому законом порядку не звертався із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Докази того, що в країні походження відповідач піддавався переслідуванням за політичні чи релігійні переконання, расові або етнічні ознаки в матеріалах справи відсутні.
Згідно з ч.ч.2 і 3 ст.25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.
Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.
Між тим, відомостей що відповідач звертався із заявою про добровільне повернення суду не надано, окрім того, сам відповідач в засідання повідомив, що проти задоволення позову не заперечує.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, встановлені наступні обставини справи, зокрема те, що відповідач самостійно територію України не залишить, відсутність у нього родичів в Україні, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження, на територію України відповідач потрапив незаконним шляхом, порушуючи чинне законодавство. Крім того, відповідач коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, у нього відсутні документи на право перебування на території України та відсутнє постійне місце проживання, відповідачу було видано свідоцтво про повернення (TUR0008123), відсутність бажання звернутися до ДМС з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Крім цього, суд при ухваленні рішення, бере до уваги незаконний перетин відповідачем державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчить про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також вимоги ч.1 ст. 30 згаданого вище Закону яка передбачає, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Вказані вище фактичні обставини справи, в своїй сукупності, спростовують твердження представника відповідача про те, що позивачем порушено саму процедуру повернення відповідача до країни походження та вважає їх способом захисту.
Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 257, 241, 244, 246, 288 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов військової частини № НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Соціалістичної Республіки Шрі- ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про примусове видворення іноземця за межі території України - задовольнити.
Примусово видворити за межі території України громадянина Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду В.М. Малюк