Справа № 295/12994/20
Суддя: Лєдньов Д. М.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020 року м. Житомир

Суддя Богунськоо районного суду м. Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому зазначив, що 20.10.2020 року на автомобілі ГАЗ, н.з. НОМЕР_1 , ним доставлено вантаж до під`їзу будинку за адресою: м. Житомир, вул. Вокзальна, 10.

Після зупинки до транспортного засобу під`їхав автомобіль марки «Опель», н.з. НОМЕР_2 , водій якого почав вимагати звільнити проїзд.

Позивач зауважує, що не мав можливості здійснити виїзд в протилежний від автомобіля «Опель» бік у зв`язку з розташування низко ростучих дерев, при цьому інший водій категорично відмовився надати дозвіл на зворотній виїзд.

За наслідком прибуття екіпажу патрульної поліції відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ № 3313151, якою його визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, як порушення правил зупинки транспортних засобів.

Рішення інспектора позивач вважає неправомірним, оскільки місце події (двір багатоповерхівки) не передбачає можливості зустрічного роз`їзду транспортних засобів, а водій машин, які зустрічаються у русі на такій доріжці, в будь-якому випадку повинні будуть зупинятись, що, на думку позивача, не передбачає автоматичного настання відповідальності за порушення правил зупинки.

Позивач посилається на положення п.1.10 ПДР та заперечує віднесення ділянки, де відбулись події, до проїзної частини (дороги).

Посилаючись на протиправність дій іншого водія, які виразились у блокуванні руху та створенні перешкод, позивач просить визнати дії сержанта поліції Петрівського В.А., пов`язані із винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення, протиправними, скасувати відповідну постанову серії ЕАМ № 3313151, визнати бездіяльність посадової особи, що полягає у не забезпеченні безперешкодного руху, неправомірною, зобов`язати Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції встановити особу, яка перебувала за кермом автомобіля марки «Опель», н.з. НОМЕР_2 в час подій 20.10.2020 року, вирішити питання про винесення постанови про накладення адміністративного стягнення відносно даного водія.

Відповідачем надано відзив на позовну відповідачем подано відзив, де вказано на відповідність дій інспектора Управління патрульної поліції вимогам законодавства під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши письмові та електронні докази, суд приходить до наступного висновку.

За змістом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.10.2020 року серії ЕАМ № 3313151, винесеною інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області ДПП Петрівським В.А., позивач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ГАЗ, н.з. НОМЕР_1 , на вул. Вокзальній, 10 в м.Житомирі 20.10.2020 року об 11 год. 46 хв. здійснив зупинку в місці, де роз`їзд зустрічних транспортних засобів не можливий.

Позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст. 122 КУпАП передбаченого настання відповідальності в разі порушення правил зупинки транспортних засобів.

Згідно з пунктом 15.9 «ж» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), зупинка забороняється: у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинивс я.

Відповідно до п.15.10 ПДР стоянка забороняється: у місцях, де заборонена зупинка.

За положеннями п.1.1 ПДР ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно термінів, що наведені у Правилах, автомобільна дорога, вулиця (дорога) - це частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій).

Прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Житлова зона - дворові території, а також частини населених пунктів, позначені дорожнім знаком 5.31.

Зупинко ю є припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

З аналізу наведених норм та визначень слід прийти до висновку, що правила дорожнього руху розповсюджуються на ділянки, території, інші місцевості, на яких виконується рух транспортними засобами, що потребує впорядкування взаємодії всіх учасників дорожнього руху, пішоходів, велосипедистів тощо, в дотримання безпеки руху та недопущення перешкод для руху, загрози життю або здоров`ю громадян.

Зі змісту позовної заяви, а також долучених до неї доказів: фотокарток, вбачається, що позивачем здійснено зупинку для розгрузки вантажу в межах дворової території, обладнаної проїздом (прилегла територія).

Як зауважувалось вище, зупинка, стоянказабороняється у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується, на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Вирішуючи питання щодо правомірності прийнятого відповідачем рішення, яке повинно ґрунтуватись на повноцінному дослідженні всіх обставин по справі, суд, окрім пояснень учасників, також зважує на надані сторонами у спорі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення докази, в тому числі відеозапис, зафіксований на нагрудну камеру поліцейського, які можуть підтверджувати або спростовувати доводи учасників.

За положеннями ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З оглянутого запису вбачається, що водій автомобіля марки ГАЗ здійснив зупинку на ділянці, де роз`їзд зустрічних транспортних засобів є неможливим.

Під час спілкування з працівниками поліції водій вказував на його право здійснити стоянку на відповідній місцевості для забезпечення розвантаження товару, зауважив на перешкодах для руху транспортного засобу уперед.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відповідність дій інспектора поліції вимогам Закону при вирішенні питання про наявність події адміністративного правопорушення, встановлення винності особи у його вчиненні.

З приводу вимог позивача про встановлення особи - водія автомобіля марки «Опель», з метою притягнення до адміністративної відповідальності, суд зауважує.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно ст. 2 Закону завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Оскільки зупинка транспортного засобу - автомобіля марки «Опель», пов`язувалась з зупинкою автомобіля «ГАЗ», яким керував позивач у місці, де роз`їзд транспортних засобів є неможливим, вимоги позивача про зобов`язання Управління патрульної поліції вирішити питання про притягнення такої особи до відповідальності, не грунтуються на вимогах Закону.

Наявність перешкод, які дійсно унеможливлювали проїзд транспортного засобу позивача, належними доказами не підтверджено.

Є необхідним звернути увагу, що позивач не вказує на подальше звільнення водієм автомобіля «Опель» проїзду, та полишення позивачем відповідної ділянки місцевості через шлях початкового руху.

Відповідно до п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Морально-етичні правила поведінки водія автомобіля «Опель», на думку суду, за обставинами подій хоча і є «безпідставно конфліктними», не виявляють ознак будь-якого правопорушення, а тому не можуть зазнавати оцінки в розрізі юридичної відповідальності.

Прийняте відповідачем рішення ґрунтувалось на зібраних в порядку ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» доказах, правомірність постанови підтверджена за наслідком судового розгляду.

Враховуючи вищенаведене, складена постанова відповідає встановленим вимогам чинного законодавства, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст. ст. 90, 241-256, 271, 286 КАС України, ст. ст. 122, 247, 251, 252, 258, 283, 284 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, зобов`язання до вчинення дій.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Д.М.Лєдньов