Справа № 140/12024/20
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2020-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року ЛуцькСправа № 140/12024/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1) про визнання протиправними дій щодо невиплати за липень та грудень 2018 року пенсії; зобов`язання здійснити виплату пенсії за липень та грудень 2018 року з урахуванням (доплат, надбавок, перерахунків); допустити негайне виконання рішення у межах стягнення пенсії за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Позивач є внутрішньо

переміщеною особою з території проведення антитерористичної операції, з 2014 року постійно проживає на підконтрольній території. Виконавши в повному обсязі вимоги щодо переведення та отримання пенсійних виплат (за віком) з території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої функції в повному обсязі, 21.05.2018 року звернулась до Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з відповідними заявами та у передбаченому порядку. Позивачу було відновлено виплату пенсії, однак за липень 2018 року пенсія позивачу була нарахована, але не виплачена.

16.11.2018 року позивач з відповідними заявами та у передбаченому порядку, звернулась до Шацько-Любомльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області. Позивачу було поновлено виплату пенсії, однак за грудень 2018 року пенсія була нарахована, але не виплачена.

У зв`язку з неотриманням пенсії за липень та грудень 2018 року позивач зверталася до ГУ ПФУ у Волинській області. З листа ГУ ПФУ у Волинській області від 19.02.2020 року № 534-614/Б-04/8-0300/20 вбачається, що суми пенсійних виплат, які не виплачені за минулий період обліковуються та будуть виплачені після встановлення порядку проведення таких виплат Кабінетом Міністрів України.

Позивач вказує на порушення відповідачем ГУ ПФУ у Волинській області нормативно-правових актів, зазначених у тексті позовної заяви, та просить визнати дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо невиплати за липень та грудень 2018 року пенсії; зобов`язати здійснити виплату пенсії за липень та грудень 2018 року з урахуванням (доплат, надбавок, перерахунків); допустити негайне виконання рішення у межах стягнення пенсії за один місяць.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ у Волинській області позов не визнало та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що в діях відповідача відсутні ознаки порушення прав позивача щодо невиплати пенсії за спірні періоди, як внутрішньо переміщеній особі. При цьому вказує, що на даний час позивач перебуває на обліку в головному управлінні, як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Так як матеріали електронної пенсійної справи від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надішли в грудні 2018 року, першу виплату проведено у січні 2019 року, виплата нарахованої пенсії за попередні періоди липень-вересень та грудень 2018 року в розмірі 6237,04 грн позивачу буде здійснена після встановлення порядку проведення таких виплат чинним законодавством.

Ухвалою суду від 12.10.2020 року залучено до участі у справі як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач-2), судовий розгляд справи ухвалено продовжити проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у межах строку розгляду справи, передбаченого частиною першою статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) .

В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач-2 - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області позов не визнало та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що 20.12.2018 року пенсійну справу №155 ОСОБА_1 , 26.10.1952 року направлено на адресу Шацько-Любомльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області та знято з обліку головного управління. На даний час ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області, отже вказане управління є розпорядником інформації щодо пенсійного забезпечення позивача та володіє всіма необхідними документами для поновлення нарахування та виплати пенсії. Крім того, відповідач-2 повідомив про неможливість видачі довідки про розмір нарахованої пенсії позивачу. Також зазначає, що оскільки Кабінетом Міністрів України не визначний порядок щодо виплати соціальний виплат по внутрішньо переміщеним особам, які не виплачені за минулий період, Головні управління Пенсійного фонду України позбавлені можливості проводити виплату пенсійних коштів за минулий період.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Відповідно до частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно із частиною першою статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відтак, справу розглянуто по суті у межах строків, визначених частиною першою статті 258, частиною другою статті 262 КАС України.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є одержувачем пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, що підтверджується матеріалами пенсійної справи.

Відповідно до розпорядження УПФУ в Тернівському районі м. Кривий Ріг від 03.09.2014 року №701662 позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено пенсію за віком на підставі Закону № 1058-IV (а. с. 35).

18.11.2014 року ОСОБА_1 було видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 (а. с. 42).

21.05.2018 року ОСОБА_1 було видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с.57).

Листом від 19.06.2018 року №509/03.15/2 Тернівський відділ обслуговування громадян в м.Кривий Ріг (сервісний центр) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надіслав за запитом від 29.05.2018 року №680/02-27 (а.с. 54) пенсійну справу №170155 ОСОБА_1 в Павлоградський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у зв`язку з переїздом (а.с.54 зворот). У вказаному листі зазначено, що ОСОБА_1 пенсію виплачено по 30.06.2018 року включно.

Згідно із витягом з протоколу № 13 від 25.06.2018 року засідання комісії по розгляду подання про призначення (відновлення) або про відмову у призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати та подання про припинення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Управління соціального захисту населення Павлоградської ради, ОСОБА_1 призначено (відновлено) соціальні виплати (а.с.55).

Як слідує з протоколу ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (Павлограське об`єднане) ОСОБА_1 , призначено пенсію, зокрема, зокрема з 01.07.2018 року довічно в сумі 3116,27 грн. (а.с. 51 зворот).

16.11.2018 року позивачу видано нову довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 (а.с.61 зворот).

Крім того, 16.11.2018 року позивач звернулася до Шацько-Любомльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (правонаступником якого є відповідач-1) із заявою про витребування пенсійної справи з Управління Пенсійного фонду України в м.Павлоград Дніпропетровської області (правонаступником якого є відповідач-2) (а.с.62 зворот).

Згідно із витягом з рішення засідання комісії з питань соціального захисту населення Любомльської районної адміністрації протоколу №22 від 12.12.2018 року відновлено виплату пенсії внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 (а. с. 62).

Листом від 20.12.2018 року №274/3.22-20 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області направило Шацько-Любомльському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України Волинської області пенсійну справу №55 ОСОБА_1 (а.с.63). Одночасно повідомлено, що ОСОБА_1 задоволена пенсією за віком по 30.11.2018 року у розмірі 3116,27 грн. Пенсія за липень та грудень 2018 року пенсіонеру нарахована, але не виплачена.

При цьому, у відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ у Волинській області зазначило, що позивачу відновлено нарахування пенсії згідно заяви від 16.11.2018 року на підставі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.11.2018 року №, проте оскільки матеріали електронної пенсійної справи від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надішли в грудні 2018 року, першу виплату проведено у січні 2019 року.

Судом, на підставі листа ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 20.12.2018 року №274/3.22-20 та відомостей з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 , також встановлено, що позивачу ОСОБА_1 була нарахована пенсія за віком за липень та грудень 2018 року в загальному розмірі 6237,04 грн., проте пенсія за вказаний період не виплачувалася (а. с. 63, 65-66).

Отже, судом встановлено, що за спірний період (липень та грудень 2018 року) позивачу була нарахована пенсія за віком в загальному розмірі 6237,04 грн., при цьому, протягом зазначеного періоду пенсія була нарахована позивачу як внутрішньо переміщеній особі та протягом вказаного часу позивач перебувала на обліку у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно із частиною першою статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за № 41/26486 (далі - Положення № 28-2), Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Підпунктом 6 пункту 4 Положення № 28-2 передбачено, що Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

За приписами пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії. Заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії. Заяву до органу, що призначає пенсію, про запит пенсійної справи особи, яка потребує опіки (піклування), якій опікуна (піклувальника) не призначено і яка перебуває на довготривалому лікуванні у закладі охорони здоров`я, подає адміністрація цього закладу. Заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Згідно із абзацом першим частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

За приписами частин першої, другої статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Частинами першою, другою статті 49 Закону №1058-IV обумовлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон №1058-IV. Зазначений у статті 49 названого Закону перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону; можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню; закон - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Частиною першою статті 49 Закону №1058-IV визначено не лише підстави припинення виплати пенсії, а й спосіб, у який виплату пенсії може бути припинено - рішення територіального органу Пенсійного фонду або рішення суду.

Як встановлено судом, виплата нарахованої пенсії позивачу ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за липень та грудень 2018 року не здійснена без прийняття рішення (розпорядчого акта) про припинення виплати. Матеріали пенсійної справи не містять такого рішення, причини невиплати відповідачами не вказані.

Відповідач-2 не надав жодного доказу на підтвердження наявності підстав для невиплати позивачеві пенсії за липень та грудень 2018 року.

Як слідує із довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.11.2014 року № , від 21.05.2018 року № , від 16.11.2018 року № позивач змінювала місце фактичного проживання з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 , а в подальшому на вул. Лісна, 16а, місто Любомль, Волинська область.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 06 жовтня 2015 року у справі №608/1189/14-а дійшов аналогічних висновків та зазначив, що держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати право на отримання пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Оскільки припинення (невиплата) виплати пенсії позивачу здійснено не у спосіб, передбачений Законом №1058-IV, то з точки зору положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача і таке втручання не було законним.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права Верховний Суд сформулював у постановах від 06.02.2018 року у справі №243/6956/17, від 13.03.2018 року у справі №235/4162/17, а також у рішенні від 03.05.2018 року у зразковій справі №805/402/18.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі Постанова №637; в редакції чинній до 30.08.2019 року), установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296).

Припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 р. № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (Офіційний вісник України, 2016 р., № 47, ст. 1702).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок №365).

Відповідно до пункту 4 Порядку №365 (в редакції чинній до 30.08.2019 року соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

За правилами пункту 5 Порядку №365 для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред`являється оригінал такої довідки.

Пунктами 14, 15 Порядку № 365 визначено, що у разі прийняття рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати комісія не пізніше наступного робочого дня надсилає копію такого рішення органові, що здійснює соціальні виплати, та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення. Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи.

25.04.2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. №365», відповідно до якої підпунктом 2 пункту 1 у Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженому зазначеною постановою, пункт 15 викладено в такій редакції: «15. Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України». Також підпунктом 2 пункту 2 у Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженому зазначеною постановою, пункти 16 і 18 доповнено реченням такого змісту: «Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України».

Однак рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2019 року у справі №640/18720/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019 року, було визнано протиправними та нечинними підпункт 2 пункту 1, підпункт 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365» в частині, що стосується сум невиплачених пенсій.

Отже, суд не застосовує до спірних правовідносин підпункт 2 пункту 1, підпункт 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25.04.2018 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. №365» в частині, що стосується сум невиплачених пенсій, які визнані протиправними та нечинними в судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №788 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності 30.08.2019 року, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», зокрема, пункт 1 доповнено абзацом такого змісту: «Суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України». Вказаною постановою внесено зміни і до Порядку №365. Так з 30.08.2019 року Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам визначає виключно механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, та не регулює питання призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного грошового утримання).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання пенсії відповідно до Закону № 1058-IV за період з липень та грудень 2018 року.

Крім того, суд, враховуючи приписи частини першої статті 47 Закону № 1058-IV, підпункту 6 пункту 4 Порядку № 28-2, пункту 1.5 Порядку № 22-1, пунктів 4, 15 Порядку призначення № 365, у даній справі дійшов висновку про те, що позивачу ОСОБА_1 пенсію за віком як внутрішньо переміщеній особі за липень та грудень 2018 року повинно було нарахувати та виплатити ГУ ПФУ в Дніпропетровській області як територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання позивача та перебування її на обліку.

Тобто, на думку суду, належним відповідачем у даній справі за цим позовом є саме ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

При цьому, суд встановив, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області нарахувало позивачу ОСОБА_1 пенсію за віком за липень та грудень 2018 року в загальному розмірі 6237,04 грн., проте не здійснило її виплату, що підтверджується листом вказаного територіального органу Пенсійного фонду та відомостями з електронної пенсійної справи позивача (а. с. 63, 65-66).

Суд звертає увагу, що за приписами частин першої, другої статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

У даному випадку відповідач-2 протиправно не здійснив виплату нарахованої пенсії ОСОБА_1 за липень та грудень 2018 року.

Як слідує з відзивів відповідачів та листа ГУ ПФУ у Волинській області від 04.03.2020 року №534-614/Б-04/8-0300/20 виплата нарахованої пенсії за попередні періоди (липень та грудень 2018 року) в розмір 6237,04 буде здійснена після встановлення порядку проведення таких виплат чинним законодавством.

На момент розгляду даної справи відповідний окремий порядок виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі за минулий час Кабінетом Міністрів України не визначено.

Натомість, відсутність відповідного нормативно-правового документу, що визначає механізм реалізації права на отримання невиплаченої суми пенсії за минулий період не може бути визнано обґрунтованою підставою для позбавлення особи такого права.

Отже, посилання відповідача на те, що пенсія позивачу буде виплачуватись на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, суперечить частині другій статті 46 Закону №1058-IV та свідчить про застосування до позивача як до внутрішньо переміщеної особи дискримінаційного підходу, порівняно з іншими пенсіонерами, в той час, коли наявний єдиний механізм виплати пенсій громадянам України за минулий час.

Суд акцентує увагу, що Україна як правова держава гарантує своїм громадянам право на соціальний захист, яке реалізується в тому числі, і у щомісячному отриманні пенсіонерами належної їм пенсії, тому заборгованість, що утворилась не з вини пенсіонера, повинна бути йому сплачена.

Право особи на отримання пенсії (у тому числі і за минулий час) як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України, а тому обмеження такого права можливо лише на підставі законів, що приймаються Верховною Радою України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, і у сфері спірних правовідносин, врегульованих Законом 1058-IV, не можуть застосовуватись.

Відтак, твердження відповідачів щодо неможливості виплати позивачу пенсії за минулий період через відсутність окремого визначеного Кабінетом Міністрів України порядку виплати пенсій, які не виплачені за минулий період, суд вважає необґрунтованими і зауважує, що такий підхід не враховує принципи верховенства права, законності та добросовісності у діяльності держави. Внаслідок відсутності порядку та механізму виплати особі пенсії за минулий період виникає правова невизначеність щодо змісту обов`язку держави з виплати такої заборгованості. Така невизначеність створює умови для свавілля з боку держави, що є несумісним з принципом верховенства права.

Беручи до уваги наведене, суд констатує, що пенсія позивачу за період її невиплати повинна бути виплачена без відтермінування на невизначений час з огляду на відсутність окремого порядку Кабінету Міністрів України.

Таким чином, оскільки факти наявності заборгованості за минулий період не спростовано, на час розгляду та вирішення справи судом органом Пенсійного фонду не надано доказів виплати пенсії за липень та грудень 2018 року у зв`язку з протиправною її невиплатою, то суд дійшов висновку, що відповідач-2 у даному випадку своїми діями порушив гарантовані державною соціальні права позивача, які підлягають поновленню.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач ГУ ПФУ в Дніпропетровській області нарахувало позивачу ОСОБА_1 пенсію за віком за липень та грудень 2018 року в загальному розмірі 6237,04 грн., проте неправомірно її не виплатило, тому позовні вимоги необхідно задовольнити частково шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо невиплати пенсії за віком ОСОБА_1 за липень та грудень 2018 року в сумі 6237,04 грн., зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсію за віком за липень та грудень 2018 року в сумі 6237,04 грн. та про відмову у задоволенні решти позовних вимог.

Щодо заявленого позивачем у прохальній частині позовної заяви клопотання про допуск до негайного виконання судового рішення у межах суми пенсії за один місяць, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць. Однак, враховуючи те, що належним способом захисту в даному випадку є зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії, а не стягнення грошових сум, негайне виконання рішення суду не застосовується.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при зверненні до суду з цим позовом із позовними вимогами, які є пов`язаними між собою, позивач сплатив судовий збір у сумі 840,80 грн. згідно з квитанцією від 02.09.2020 року № 66460 (а. с. 27), тому, зважаючи на часткове задоволення позову, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області необхідно стягнути витрати на сплату судового збору у сумі 420,40 грн.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 26, ідентифікаційний код 21910427) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком за липень та грудень 2018 року в сумі 6237 гривень 04 копійки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 за липень та грудень 2018 року в сумі 6237 гривень 04 копійки (шість тисяч двісті тридцять сім гривень чотири копійки).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк