Справа № 200/12786/18
Суддя: Литвиненко І. Ю.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/12786/18

Ім`ям України Провадження № 2а/200/155/20

08 квітня 2020 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі судді Литвиненка І.Ю., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Половяника Олега Анатолійовича, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом, у якому прохає скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Половяника О.А. від 26 липня 2018 року серії ЕАА № 501757 про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривня за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КпАП України (а.с. 1-2).

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані наступним. 26 липня 2018 року вона керувала автомобілем марки «Ауді», моделі «А2», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Набережна Заводська у м. Дніпрі. Увесь час позаду неї рухався службовий автомобіль патрульної поліції. Через 10 км., біля віадуку на вул. Передовій у м. Дніпрі, вона почула наказ поліцейського зупинитись. Поліцейський наказав їй надати документи для перевірки, що вона і зробила. Тривалий час відповідач перевіряв її документи, тому вона поцікавилась причиною зупинки, на що інспектор їй відповів, що вона порушила правила дорожнього руху, оскільки керувала транспортним засобом не пристебнутою паском безпеки. Ці обставини не відповідають дійсності, оскільки правил дорожнього руху вона не порушувала. Постанова відповідача від 26 липня 2018 року є незаконною, оскільки, окрім того, що вона правил дорожнього руху не порушувала, у ній не зазначено про місце вчинення правопорушення, а також про докази, які доводять факт порушення ПДР України, чи свідків події правопорушення. Сама постанова роздрукована на бланку, який не відповідає зразку, що затверджений Інструкцією із оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які зафіксовані у неавтоматичному режимі. Відповідач порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки не мав повноважень розглядати справу на місці зупинки транспортного засобу. Відповідач позбавив її можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КпАП України. Через те, що вона порушень ПДР України не вчиняла, а також внаслідок процедурних порушень при розгляді справи про адміністративне правопорушення, звернулась до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 07 серпня 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.6). Копія ухвали отримана відповідачем 13 вересня 2018 року (а.с. 8).

Ухвалою суду від 29 січня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання Департаменту патрульної полії про залучення до участі у справі, як третьої особи на боці відповідача (а.с. 29-30). Внаслідок того, що Департамент патрульної поліції учасником справи не є, судом не надається оцінка тим доводам, що викладені у письмових поясненнях від 25 вересня 2018 року (а.с. 15-18), а також наданим Департаментом доказам (а.с. 11-12).

09 листопада 2018 року до суду надійшов відзив відповідача - інспектора роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Половяника О.А. на позовну заяву ОСОБА_1 , який датований ним 24 вересня 2018 року (а.с. 22-25). Через те, що відзив подано до канцелярії суду нарочно, він не передавався поштовому оператору для пересилання до суду, зазначення відповідачем іншої, відмінної від фактичної дати подання відзиву, календарної дати суд розцінює як намагання приховати факт пропуску строку його подання. Через те, що відзив поданий із пропуском строку, який становить п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, що отримана відповідачем 13 вересня 2018 року, а також тому, що відповідачем не виконано вимоги п. 2 ч. 4 ст. 162 КАС України, викладені у ньому доводи судом до уваги не беруться.

27 лютого 2019 року відповідач подав до канцелярії суду заяву про приєднання до матеріалів справи відеодоказів правопорушення (а.с. 32-33). Відповідно до вимог ч. 9 ст. 79 КАС України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Внаслідок того, що до заяви відповідача не долучено письмових документів, що підтверджують факт направлення копій відео доказів позивачці, а також тому, що ним пропущено строк на подання доказів, ці докази до уваги не беруться. Суд враховує і те, що відео докази за своє суттю є електронними доказами, однак, надійшли до суду не в електронній формі, а на фізичному носії інформації, що унеможливлює ознайомлення із ними інших учасників судового процесу із використання підсистеми «Електронний суд».

01 квітня 2019 року та 11 лютого 2020 року відповідач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 38, 53).

Позивачка у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином (а.с. 55-56).

Враховуючи те, що позивачка, відповідно до матеріалів справи, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, згідно із вимогами ст. 268 КАС України, а відповідач виявив свою згоду на розгляд справи у його відсутність, при цьому, неявка у судове засідання позивачки не є перешкодою для розгляду судом першої інстанції адміністративної справи по суті, судом ухвалено рішення у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 258 КпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. Відповідно положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачка ОСОБА_1 документована водійським посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с. 4), має у користуванні автомобіль марки «Ауді», моделі «А2», номерний знак (Республіки Польщі) НОМЕР_3 (а.с. 3).

26 липня 2018 року позивачка ОСОБА_1 , на підставі постанови інспектора роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Половяника О.А. серії ЕАВ № 501757, була піддана адміністративному стягненню у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 51 гривня за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КпАП України, шо виразилось у керуванні нею 26 липня 2018 року о 18 годині 51 хвилині на вул. Набережній Заводській у м. Дніпрі транспортним засобом марки «Ауді», моделі «А2», номерний знак НОМЕР_3 , що має засоби пасивної безпеки, без використання паска безпеки, тобто у порушенні вимог п. 2.3.в ПДР України. Надана позивачкою копія оскарженої постанови не містить посилань на докази чи на свідків, якими підтверджується факт правопорушення, зокрема, на ті технічні пристрої, які використовувались для фіксації правопорушення поліцейськими.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, КпАП України, Законом України «Про Національну поліцію».

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до вимог ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно із вимогами ст. 222 КпАП України, органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно із підпунктом в пункту 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, становить адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно із вимогами ст. 293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п. 4 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 5 ст. 121 КУпАП. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 2 розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КпАП України.

Відповідно до вимог ст. 283 КпАП України, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду, що здійснений у постанові від 24 січня 2019 року по справі № 428/2769/17, постанова по справі про адміністративне правопорушення має містити відомості про те, чи здійснювались фото або відеозапис правопорушення, а також відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення. Якщо постанова таких відомостей не містить, то надані відповідачем, як докази, відеофайли правопорушення, не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/855/17 також роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із того, що складена відповідачем - інспектором роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Половяником О.А. постанова серії ЕАВ № 501757, не має посилань на докази, якими підтверджується факт порушення позивачкою правил користування ременями безпеки, зокрема, на той технічний пристрій, який використовувався для фіксації події правопорушення. Через те, що відповідачем порушено строки та порядок подання доказів, суд позбавлений можливості надати їм відповідну правову оцінку, оскільки інакше, як порушення засад рівності сторін, це розцінено бути не може. У матеріалах справи об`єктивні допустимі докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КпАП України, відсутні. Одного лише опису у оскарженій постанові адміністративного правопорушення у вигляді порушення правил користування пасками безпеки, не достатньо для доведення факту вчинення адміністративного правопорушення. Згідно із вимогами ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Через недоведеність події та складу правопорушення постанова відповідача ЕАВ № 501757 від 26 липня 2018 року підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, оскільки позивачка судових витрат не понесла, останні стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Половяника Олега Анатолійовича, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 501757 від 26 липня 2018 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КпАП України - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КпАП України - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні - протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів зо дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Згідно із вимогами п. 3 Прикінцевих положень КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя І.Ю. Литвиненко