Справа № 200/8218/20-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року справа №200/8218/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 р. (у повному обсязі складено 06.10.2020 у м. Слов`янськ) у справі № 200/8218/20-а (головуючий І інстанції суддя Молочна І.С.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

3 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, в якій просила: визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене листом Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області від 25 серпня 2020 року № 0531-02-8/6149, яким їй відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2; зобов`язати відповідача повторно розглянути її заяву від 19.08.2020 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-УІН для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, - з 19.08.2020 року - з дати звернення із заявою про призначення пенсії та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку із призначенням пенсії (а.с. 1-10).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 77-79).

Не погодившись із судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при її зверненні з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення" викладена в редакції Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 у справі 1-5/2018, відповідно до якого вона досягла віку виходу на пенсію за віком на пільгових умовах. Також вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано та застосовано Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зазначає, що висновки суду не спростовують право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України № 1788 в редакції до внесення змін Законом України № 213 від 02.03.2015 року для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Посилається на постанову Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 748/696/17.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, погоджується з висновком суду першої інстанції.

Позивач надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі.

Згідно ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

За унормуванням ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області 21.07.2006, має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 (а.с. 12-13).

Засобами поштового зв`язку позивач звернулась до Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області із заявою від 19.08.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, що підтверджується трек-номером поштового відправлення: 375 (а.с. 14-15).

Листом від 25.08.2020 № 0531-02-8/6149 відповідач надав позивачу відповідь про результати розгляду заяви в порядку передбаченому Законом України «Про звернення громадян», в якому зазначив, що заяву про призначення пенсії позивач повинен подати особисто або через представника, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Також у листі суб`єкт владних повноважень зазначив, що позивач може звернутися за призначенням пенсії через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України. Зі змісту листа вбачається, що підставою для не прийняття рішення щодо призначення пенсії стало неналежне звернення позивача із заявою про призначення пенсії до органу Пенсійного фонду України (а.с. 17-18).

Не погоджуючись з зазначеною відповіддю, позивач звернувся до суду.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлений законодавчими нормами.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) окреслено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Закон № 1058 на підставі Закону України від 03.10.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-УШ (набрав чинності 11.10.2017 року) був доповнений Розділом XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян», а саме статтею 114 «Пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників» і з цього часу пенсія за вислугу років призначається за Законом № 1058.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (п. 1.6 Порядку № 22-1).

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону ( п. 1.7 Порядку 22-1).

За змістом абзацу першого пункту 2.23 Порядку № 22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

В силу пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Аналізуючи наведені норми права, суд доходить висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії, є подання особою особисто або її представником заяви безспосередньо до уповноваженого пенсійного органу та додання до неї необхідних документів.

Аналогічна правова позиція відносно того, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення/перерахунок пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку, викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 425/1867/16-а, від 19.04.2018 року у справі № 601/198/16.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач засобами поштового зв`язку відправила до Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області заяву від 19.08.2020 року про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (а.с. 14-15).

Тобто, позивачем було порушено норми Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 22-1, саме яким визначено питання призначення пенсії.

Заява позивача в даному випадку з урахуванням умови її подання була розглянута відповідно до норм Закону України "Про звернення громадян" і суд зазначає, що надана пенсійним органом відповідь від 25.08.2020 № 0531-02-8/6149 з роз`ясненнями по суті заяви позивача, є правомірною.

Суд апеляційної інстанції вказує на те, що у відповідності ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Таким чином доводи апелянта стосовно порушення її права на призначення пенсії є передчасними, оскільки відповідь-роз`яснення від 25.08.2020 № 0531-02-8/6149 не можна ототожнювати з рішенням про відмову у призначенні пенсії. Відповідач в разі дотримання позивачем порядку подання заяви про призначення пенсії має прийняти вмотивоване рішення з цього питання.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 748/696/17 до уваги судом не приймаються, оскільки обставини у справах не є тотожними.

З огляду на те, що позивачем не доведено обставину особистого звернення із заявою про призначення пенсії та доказів відмови у прийнятті документів відповідачем, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог та відмову у їх задоволенні.

У відповідності до ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 р. у справі № 200/8218/20-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.12. 2020 року.

Колегіясуддів Г.М. Міронова

А.А. Блохін

І.В. Геращенко