Справа № 440/6316/20
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2020 року м. ПолтаваСправа №440/6316/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Глобинської міської ради Полтавської області до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

Глобинська міська рада Полтавської області звернулась до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про скасування постанови від 07.10.2020 у виконавчому провадженні №61499872 про стягнення виконавчого збору.

Позов мотивований протиправністю оскаржуваної постанови як такої, що прийнята з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, позивач посилався на те, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду, оскільки таке виконане боржником добровільно.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві просив у задоволенні позовних вимог відмовити /а.с. 35-37/. Свою позицію мотивував посиланням на правомірність та обґрунтованість спірної постанови, зазначивши, що виконавчий збір стягується одночасно з відкриттям виконавчого провадження.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників та з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 КАС України.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною четвертою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Обставини справи

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2020 у справі №440/4154/19 зобов`язано Глобинську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, місце розташування на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :00:005:0065 /а.с. 13-20/.

03.03.2020 Полтавським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист №440/4154/19 /а.с. 40/.

10.03.2020 на адресу відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження з виконання цього виконавчого листа /а.с. 39/.

10.03.2020 за заявою ОСОБА_1 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гизилою Д.А. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №61499872 з примусового виконання виконавчого листа від 03.03.2020 №440/4154/19 /а.с. 42/. Цією постановою визначено боржнику строк для добровільного виконання рішення суду протягом 10 робочих днів, а також зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 18892,00 грн.

18.03.2020 постанову державного виконавця від 10.03.2020 про відкриття виконавчого провадження №61499872 одержано боржником - Глобинською міською радою, що підтверджено даними реєстрації на вхідному штампі /а.с. 7/.

Разом з цим, як підтверджено залученим до матеріалів справи витягом з Протоколу засідання постійної депутатської комісії з питань земельних відносин, екології та охорони навколишнього середовища від 17.03.2020, на засіданні комісії 17.03.2020 розглядалось питання про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, за результатами розгляду прийнято рішення винести це питання на розгляд сесії /а.с. 5/.

19.03.2020 на п`ятдесят восьмій сесії першого скликання Глобинської міської ради Полтавської області прийнято рішення №415 про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою /а.с. 6/.

Листом від 02.04.2020 вих.№02-24/690 боржник повідомив державного виконавця про фактичне виконання вимог виконавчого документа /а.с. 43/. Цей лист одержаний відповідачем 09.04.2020, що підтверджено даними реєстрації на вхідному штампі /а.с. 43/.

Надані суду матеріали виконавчого провадження №61499872 не містять відомостей про розгляд державним виконавцем листа Глобинської міської ради Полтавської області від 02.04.2020 вих.№02-24/690.

Натомість, 07.10.2020 державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 18892,00 грн /а.с. 48/.

20.10.2020 зазначена постанова надійшла на адресу Глобинської міської ради Полтавської області /а.с.10/.

Не погодившись з постановою державного виконавця від 07.10.2020, позивач оскаржив її до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2020 №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин (далі - Закон №1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону №1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

У силу частини третьої цієї статті за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

А відповідно до частини четвертої зазначеної статті (у редакції Закону України від 03.07.2018 №2475-VIII, який набрав чинності 28.08.2018) державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

При цьому частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Так, відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Приписами статей 40, 42 Закону №1404-VІІІ визначено порядок прийняття постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною третьою статті 40 Закону №1404-VІІІ унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

А відповідно частини четвертої статті 42 Закону №1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Спір у цій справі стосується правомірності постанови державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, що прийнята 07.10.2020 у виконавчому провадженні №61499872.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірній постанові державного виконавця, суд дійшов таких висновків.

У розмінні Закону №1404-VIII постанова про стягнення виконавчого збору є різновидом виконавчого документа, примусове виконання якого здійснюється з певними особливостями, обумовленими правовою природою виконавчого збору як плати за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Про стягнення виконавчого збору державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, а його безпосереднє стягнення здійснюється без виокремлення в інше виконавче провадження за рахунок стягнутих із боржника грошових сум одночасно із задоволенням вимог стягувача.

Винятком з цього правила є випадки, передбачені частиною третьої статті 40 Закону №1404-VIII, зокрема закінчення виконавчого провадження у разі повного фактичного виконання боржником вимог виконавчого документа.

У такому випадку виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує на загальних підставах в окремому виконавчому провадженні, у тому числі урахуванням вимог щодо строку пред`явлення такого виконавчого документа до виконання.

Отже, після зміни правового регулювання відповідно до Закону №1404-VІІІ стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення без винесення відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто. При цьому, виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права у спірних відносинах викладений у постанові Верховного Суду від 28.10.2020 у справі №300/1558/20 та враховується судом під час розгляду цієї справи на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

Суд враховує, що надані відповідачем матеріали виконавчого провадження №61499872, як і отримана судом інформаційна довідка про виконавче провадження, не містять відомостей про прийняття державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження /а.с. 41-48, 51-53/.

За таких обставин, у державного виконавця були відсутні підстави для прийняття 07.10.2020 постанови про стягнення виконавчого збору з боржника.

Посилання відповідача у цій частині на приписи абзацу третього частини п`ятої статті 13 Закону №1404-VІІІ, відповідно до якої порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом, суд визнає недоречними, адже у спірних відносинах має місце саме порушення процедури прийняття державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору.

Окрім того, суд враховує, що у силу пункту 13 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції, чинній на дату прийняття постанови від 07.10.2020), при виконанні рішення немайнового характеру у разі, якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення.

Суд зауважує, що матеріали виконавчого провадження №61499872 не містять доказів вжиття державним виконавцем заходів щодо примусового виконання вимог виконавчого документа.

Натомість, як підтверджено матеріалами справи, вимоги виконавчого документа добровільно виконані боржником у межах строку для його виконання, зазначеного у постанові від 10.03.2020 про відкриття виконавчого провадження №61499872.

При цьому державного виконавця повідомлено про виконання рішення боржником, про що свідчить лист Глобинської міської ради Полтавської області від 02.04.2020 вих.№02-24/690 /а.с. 43/.

Суд акцентує увагу на тому, що з моменту одержання зазначеного листа (09.04.2020) державний виконавець не вжив заходів щодо перевірки виконання рішення суду боржником та не прийняв за її результатами процесуального рішення, передбаченого Законом №1404-VІІІ.

Водночас суд відхиляє посилання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18, оскільки вони стосуються застосування норм статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, чинній до 28.08.2018.

Однак, оскільки у державного виконавця станом на 07.10.2020 були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, оспорювана постанова не відповідає вимогам статей 27, 40 Закону №1404-VІІІ у редакції, чинній на момент її прийняття.

Щодо визначення відповідача у справі, суд врахував такі обставини.

Згідно з частиною третьою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Статтею 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 №1403-VIII унормовано, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

А відповідно до статті 6 названого Закону, систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України; органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

У силу пункту 1 Положення про відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Отже, належним відповідачем у справі є Відділ, як орган державної виконавчої служби, державним виконавцем якого прийнято спірну постанову.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у ході судового розгляду справи не надав належних та допустимих доказів, що у своїй сукупності свідчили б про наявність визначених законом підстав для стягнення з боржника виконавчого збору у межах виконавчого провадження №61499872 станом на дату прийняття спірної постанови.

З урахуванням наведеного, постанову державного виконавця від 07.10.2020 про стягнення виконавчого збору, прийняту у виконавчому провадженні №61499872, належить скасувати, а позов Глобинської міської ради Полтавської області задовольнити.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262, 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Глобинської міської ради Полтавської області до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гизили Дмитра Андрійовича від 07 жовтня 2020 року про стягнення виконавчого збору, прийняту у виконавчому провадженні №61499872.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя О.О. Кукоба