Справа № 237/1314/20
Суддя: Кучко Я. Ю.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер справи 237/1314/20
Номер провадження 2-а/237/26/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.20 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кучко Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Махно Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Курахове Мар`їнського району Донецької області справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області, інспектора лейтенанта поліції 1 батальйону 2 роти Терентьєвої Надії Миколаївни, яка працює в Управлінні поліції в Миколаївській області про визнання протиправною постанови серія ЕАК № 2246144 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправною постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 14 березня 2020 року приблизно о 20 годині 05 хвилин він рухався на транспортному засобі DAF XF зі спеціалізованим напівпричепом Lamberet по проспекту Богоявленському в м. Миколаєві, Миколаївської області та позивача було зупинено працівником поліції Терентьевою Надією Миколаївною та її двома колегами. Позивачу було повідомлено, що ним було порушено а пункт 31.6, б) ПДР, а саме рухався у темну пору доби без освітлення.. Але в дійсності транспортний засіб та причеп мав освітлення, всі документи позивач пред`явив для огляду але не передав працівникам поліції в руки, за що й було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Зі складеною постановою позивач не погоджується, оскільки при винесені постанови, всупереч ст. 279 КУПАП, позивачу не було роз`яснено його права передбачені ст. 268 КУПАП та ст. 59, 63 Конституції України, всупереч ст. 268 КУпАП справу було розглянуто без присутності позивача в службовому автомобілі працівників поліції, а в постанові допущені помилки.(час та місце скоєння правопорушення) та вказано що не зафіксований запис з автоматичному режимі.

17 червня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. 23 червня 2020 року на адресу суду надійшов ще один відзив на позов від відповідача. Суть вказаних відзивів зводиться до того від час несення служби 14 березня 2020 року працівниками поліції на підставі ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» було зупинено транспортний засіб DAF XF зі спеціалізованим напівпричепом Lamberet, який рухався по проспекту Жовтневому поблизу будинку 1/1 з порушенням ПДР. Інспектор підійшов до водія ОСОБА_1 та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1.а ПДР України, однак водій не виконав вказану законну вимогу інспектор та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, що підпадає під диспозицію ч. 1 ст. 126 КУпАП. Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, відеозаписом з відеореєстратора та поясненнями свідків. Окремо відповідач зазначає, що у справах про адміністративне правопорушення є такий специфічний вид доказу як безпосередні спостереження особи

Ухвалою суду від 05 жовтня 2020 року у якості співвідповідача до участі у справі було залучено Управління патрульної поліції у Миколаївській області

Позивач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи буз його участі.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідач Терентьєва Н.М. у відзиві на позов справу просить розглянути без її участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205, 286 КАС України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2246144 ОСОБА_1 було притягнуто 13 березня 2020 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, за те, що він 14 березня 2020 року об 11 годині 26 хвилин не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

До матеріалів справи позивачем долучено копію посвідчення водія, що видане ОСОБА_1 30 червня 2009 року на право керування транспортними засобами категорій В, С1, С, ВЕ, С1Е, СЕ, а також копію про реєстрацію транспортного засобу DAF XF.

За статтею 8 Конституції України саме Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.4 ПДР України визначено, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з підпунктом «а» пункту 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух».

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Згідно з частиною першою статті 126 КпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови працівниками поліції було долучено до матеріалів справи відеозапис із нагрудної камери поліцейського та письмві пояснення двох свідків.

Надаючи правову оцінку вказаному відеозапису суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП).

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Дотримання даних вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови у судовому порядку.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП та у ній, зокрема, необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, у випадку здійснення вказаної дії.

Зі змісту оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що постанова не містить посилання на технічний запис, за допомогою якого здійснено відеозапис, що свідчить про недотримання відповідачем встановлених частиною третьою статті 283 КУпАП вимог до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення та зумовлює неможливість прийняття наданого до суду відеозапису у якості допустимого доказу

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 24 січня 2019 року по справі 428/2769/17 згідно якого у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

При цьому при ознайомленні зі змістовним наповненням відеозапису судом було встановлено наявність значної кількості недоліків, що знаходить своє вираження у наступному.

Зокрема, з відеозапису неможливо встановити факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки значний проміжок часу, зафіксованого на відеозапису, камера є закритою сітчастою уніформою працівника поліції через яку лише в окремі отвори видно зовнішній світ, при цьому в ті проміжки часу коли камера була вільна від сторонніх предметів її об`єктив було спрямовано не на особу, яка притягається до відповідальності, а на бокові двері водія вантажівки з якої видно лише ноги правопорушника та не видно що він робить в цей час за допомогою рук, тобто чи виконав він вимоги п. 2.1.а ПДР України.

Водночас вказані недоліки відеозапису мають вагоме значення, оскільки позивач стверджує, що він пред`явив посвідчення водія, однак не передав у руки для огляду. Враховуючи, що фокус відеокамери направлений не на правопорушника, тобто відеоматеріалом не зафіксовано факту не пред`явлення посвідчення водія, суд зазначає, що вказаний недолік міг бути усунутий шляхом належної фіксації змісту розмови між працівником поліції та водієм вантажівки, водночас з наданого до суду відеофайлу вбачається, що на ньому зафіксовано лише голос працівника поліції, зміст відповідей водія вантажівки, як правило, розібрати неможливо внаслідок неналежної якості запису.

При цьому суд звертає увагу на відеофайл , а саме на зміст розмов з проміжку часу 11:27 з яких слідує, що працівник поліції просить показати документи ближчу та робить крок на зустріч вантажівки, після цього працівник поліції говорить: «давайте по черзі» та вимагає наступне (пряма мова): «давайте їх сюди я з ними ознайомлюсь та зроблю фотографії».

Таким чином, відомостями з вказаного відеозапису підтверджується твердження, зворотнє доводам відповідача, а саме: позивач на виконання вимог ПДР України пред`явив для перевірки витребувані у нього документи, однак за положеннями п. 2.4. а ПДР України водій не зобов`язаний передавати вказані документи у руки.

Суд зазначає, що вказані положення ПДР України є однозначними та, виходячи з правил грматичного тлумачення права не підлягають подвійному трактуванню.

Суд зазначає, що законодавцем чітко визначено, що за положеннями п. 2.4. а ПДР України водій зобов`язаний лише пред`явити документи визначені п. 2.1. ПДР України. Обо`вязок передати документи працівнику поліції виникає лише в одному випадку, що визначений п. 2.4-1 ПДР України за яким водій передає на вимогу працівника поліції документи лише у місці здійснення габаритно-вагового контролю, що в даному випадку застосовано бути не може, оскільки позивача притягнуто до відповідальності за невиконання вимог саме пункту п.2.4 а ПДР України.

Надаючи правову оцінку долученим до матеріалів справи письмовим поясненням свідків суд зазначає наступне.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

За положеннями ч. 1 ст. 9 КАС України Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 72 КАС України Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КАС України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Приписами ч. 1 ст. 92 КАС України встановлено, що виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи.

Протягом судового розгляду справи відповідачами не було подано до суду клопотань про виклик свідків для їх допиту в судовому засіданні, що забезпечував би безпосередність дослідження доказів судом.

Самі по собі письмові пояснення свідків, долучені до відзиву на позов не можуть бути належним доказом факту наявності в діях ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення та притягнення його до відповідальності з огляду на позицію, висловлену Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 27 червня 2019 року (справа № 560/751/17), оскільки вказані свідки у судовому засіданні про кримінальну відповідальність не попереджались та не надавали безпосередньо суду відомості стосовно відомих їм обставин справи, при цьому відповідачами питання їх виклику у судове не ініціювались з огляду на що слід дійти висновку, що відповідач Терентьєва Н.М. , яка і надала ці письмові пояснення, вважала необхідність допиту свідків судом відсутньою та вважала за можливе обмежитись лише письмовими поясненнями свідків.

Окремо суд наголошує на тому, що, обставини надані свідками повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні, водночас як судом в ході судового розгляду з наданого відеозапису встановлено, що позивачем було виконано вимоги п. 2.4 а ПДР України.

На підставі вищевикладеного, з врахуванням відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КуПАП, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Стосовно позовних вимог позивача визнати протиправною постанову про накладення адміністративного стягнення, суд зазначає, що вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки перелік рішень, які має право прийняти суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності імперативно визначений ч. 3 ст. 286 КУпАП, згідно якої місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Прийняття судом рішень за наслідками розгляду справи, не включених по переліку ч. 3 ст. 286 КУпАП свідчило б про порушенням судом вимог статті 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У зв`язку з викладеним, з врахуванням правової позиції викладенї в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року по справі 742/2298/17, суд приходить до висновку, що з Управління патрульної поліції у Миколаївській області підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подані позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області, інспектора лейтенанта поліції 1 батальйону 2 роти Терентьєвої Надії Миколаївни, яка працює в Управлінні поліції в Миколаївській області про визнання протиправною постанови серія ЕАК № 2246144 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАК № 2246144 від 14 березня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 425 гривень 00 копійок у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенантом поліції 1 батальйону 2 роти Терентьєвою Надією Миколаївною

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області.

Суддя Я.Ю.Кучко