Справа № 140/14140/20
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2020-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року ЛуцькСправа № 140/14140/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 24 квітня 2020 року № на суму 495 075,77 грн., № на суму 643 521,00 грн., № на суму 71 560,00 грн., № на суму 41 256,24 грн., рішення від 24 квітня 2020 року №0 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 76 731,00 грн. та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08 вересня 2020 року №Ф-104550-55 на суму 470 793,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму та вимогу про сплату боргу (недоїмки) на підставі акту від 10 березня 2020 року №4197/03-20-33-03/ НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевіркиСПД ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року.

Позивач не погоджується з висновками контролюючого органу та винесеним податковим повідомленням-рішенням, оскільки вважає їх передчасними та незаконними. Зазначає, що витрати на транспорті послуги, що надавалися СПД ОСОБА_2 та ТОВ ВСВ «Автотранс» визначені правомірно, оскільки усі зобов`язання по договорах транспортування були виконані вчасно і належним чином. За вказані послуги була здійснена оплата на рахунки перевізників, відтак стверджувати про ознаки фіктивності податковому органу не доводиться. Договори про надання транспортних послуг судом не визнавались недійсними, факт нікчемності в судовому порядку не встановлювався. Відсутні бідь-які докази їх підробки. Додатково вказує, що відсутність ресурсів у контрагентів позивача не свідчить про одержання необгрунтованої податкової вигоди, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати у постачальника на праві оренди або лізингу. Також зазначає, що доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні.

Позивач також вважає, що відповідачем не дотримано вимог пункту 5 Наказу Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року № 727 «Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами» (далі - Наказ № 727), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 року за № 1300/27745. Висновок про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України) не підтверджується жодними первинними документами або іншими об`єктивними даними, такі посилання в акті на будь-які докази відсутні.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 зазначає, що в супереч підпункту 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України відповідач здійснив перевірку в приміщенні ГУ ДПС у Волинській області, а не за місцезнаходженням платника чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Таким чином, враховуючи, що податковим органом порушено вимоги Податкового кодексу України щодо призначення та проведення перевірки позивача, то рішення за наслідками такої перевірки підлягають скасуванню.

З урахуванням викладеного, а також заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить скасувати: податкові повідомлення-рішення від 24 квітня 2020 року № на суму 495 075,77 грн., № на суму 643 521,00 грн., № на суму 71 560,00 грн., № на суму 41 256,24 грн., рішення від 24 квітня 2020 року №0 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 76 731,00 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24 квітня 2020 року №Ф- на суму 470 793,59 грн. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08 вересня 2020 року №Ф-104550-55 на суму 470 793,59 грн.

Ухвалою від 12 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 05 листопада 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні за участю сторін.

У відзиві на позовну заяву та відзиві на заяву про збільшення позовних вимог відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених при проведенні документальної планової виїзної перевірки щодо порушення ФОП ОСОБА_1 вимог Податкового кодексу України. Крім того, вказує, що документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена на законних підставах та відповідно до пункту 77.1, 77.4 статті 77 ПК України, абз. 2 п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI. Враховуючи викладене, просив в задоволенні позову відмовити.

В поданих до суду відповіді на відзив та запереченнях позивач та відповідач підтримали власну правову позицію, наведену у позові та відзиві відповідно.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного від 11 грудня 2020 року позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про скасування рішень в частині позовних вимог про скасування рішення від 24 квітня 2020 року №0 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 24 квітня 2020 року №Ф- залишено без розгляду.

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач є фізичною особою підприємцем з 31 серпня 2008 року, місцезнаходження якого: АДРЕСА_1 , основний вид діяльності: 6.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами (основний), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

24 січня 2020 року ГУ ДПС у Волинській області видано наказ №274 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки СГД ОСОБА_1 », яким призначено проведення документальної планової виїзної перевірки СГД ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) з 11 лютого 2020 року тривалістю 10 робочих днів, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року.

Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 проінформовано письмовим повідомленням від 24 січня 2020 року №125. Копію наказу №274 від 24 січня 2020 року про проведення документальної планової виїзної перевірки терміном 10 робочих днів з 11 лютого 2020 року вручено позивачу 30 січня 2020 року. Направлення ГУ ДПС у Волинській області №417 від 10 лютого 2020 року на проведення документальної планової виїзної перевірки пред`явлено 11 лютого 2020 року під підпис позивача.

Наказом від 24 лютого 2020 року №607 продовжено термін проведення планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , призначеної згідно наказу ГУ ДПС у Волинській області від 24 січня 2020 року №274, на 5 робочих днів.

З 11 лютого 2020 року по 02 березня 2020 року відповідно до наказу №274 від 24 січня 2020 року виданого ГУ ДПС у Волинській області, плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2020 рік, направлення №417 від 10 лютого 2020 року, виданого ГУ ДПС у Волинській області головному державному ревізору-інспектору відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків та зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Волинській області Поляк Н. В., проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 в приміщенні ГУ ДПС у Волинській області за адресою: м.Луцьк, Київський майдан 4, за результатами якої складено акт від 10 березня 2020 року №4197/03-20-33-03/ НОМЕР_1 .

За результатами проведеної планової виїзної перевірки встановлено наступні порушення:

- п.2 ч.1 ст.7, п.2,3,9 ст.9 розділу III ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI, внаслідок чого занижено єдиний соціальний внесок на загальну суму 396843,12 грн., а саме за 2018р. на загальну суму 396843,12 грн., а саме за 2018 рік 370 469 грн. та за 2018 рік на 26 374,12 грн., чим порушено п.2 ч.1 ст. 7, п. 2,3,9 ст. 9 розділу III ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування»;

- п.44.1 ст.44, п. 177.2 ст.177, п.177.4 ст.177, п.138.2 ст.138, п.п.139.1,9 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України в редакції від 02.12.2010р. N 2755-VI (далі - ПК України), а саме занижено податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 330050,77 грн., а саме: за 2018 рік в сумі 308 472,11 грн. та за 2019 рік в сумі 21 578,66 грн.;

- пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.3. п. 164.1 ст. 164, підпункт 1.3 пункт 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України, внаслідок чого занижено військовий збір на 27 504,23 грн., в тому числі за 2018 рік на суму 25 706,01 грн. та за 2019 рік на суму 1 798,23 грн.

- п.185.1 ст.185, п. 187,1 ст.187, п.188.1 ст.188; п.198.3, п,198.4, п.198.6 ст.198 та п. 198.5 ст,198, п. 199.1ст. 199, п.201.4, п.201.7 ст.201 ПК України, в результаті чого донараховано податок на додану вартість в розмірі 451 123 грн, в тому числі за січень 2018 року на суму 31 923 грн, лютий 2018 року на суму 14 186 грн, березень 2018 року на суму 10 967 грн, за квітень 2018 року на суму 21 333 грн, за травень 2017 року на суму 39 882 грн, за червень 2018 року на суму 9 366 грн, за липень 2018 року на суму 14 760 грн, за вересень 2018 року на суму 22 475 грн., за жовтень 2018 року на суму 68 409 грн, листопад 2018 року на суму 34 347 грн., за грудень 2018 року на суму 543 грн, за січень 2019 року на суму 10 780 грн, за лютий 2019 року на суму 23 485 грн, за березень 2019р. на суму 3607 грн., за квітень 2019р. на суму 1 941 грн., та грудень 2019 року на суму 143 119 грн, чим порушено п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п, 188.1 ст. 188, п. 201.4, 201.7 ст. 201 ПК України.

- п. 177.10, ст.177, ПК України, а саме не ведфення книги обліку доходів та витрат за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року;

- пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, а саме не подання даної звітності за ф.І-ДФ за І кв. 2019 року;

- п.22.1 статті 22, п.63.3 ст. 63 ПКУ та п. 8.4 розділу VIII Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року №1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 квітня 2014 року №462), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 травня 2014 р. за №503/25280, а саме не подання Повідомлення за формою № 20-ОПП на 2 об`єкти нерухомого майна.

- п.121.1 ст.121 ПК України в частині незабезпечення зберігання частини первинних документів, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та податкових зобов`язань.

За наслідками перевірки ГУ ДПС у Волинській області 24 квітня 2020 року прийняті: податкові повідомлення-рішення: №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на 495 075,77 грн. (податкові зобов`язання - 330 050,77 грн., штрафні санкції - 16 502,50 грн.), №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 643 521,00 грн. . (податкові зобов`язання - 429 014 грн., штрафні санкції - 214 507,00 грн.) , №, яким до позивача застосовано штраф за порушення термінів реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних в розмірі 50% в сумі 71 560,00 грн., №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується за результатами річного декларування на 41 256,24 грн., рішення від 24 квітня 2020 року №0 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 76 731,00 грн. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24 квітня 2020 року №Ф- на суму 396 843,11 грн.

Рішення від 24 квітня 2020 року №0 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 76 731,00 грн. та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 24 квітня 2020 року №Ф- на суму 396 843,11 грн. були оскаржені позивачем в адміністративному порядку, шляхом подання до Державної податкової служби України скарги від 05 травня 2020 року.

Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 01 червня 2020 року №17815/6/99-00-08-06-01-06 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24 квітня 2020 року №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 24 квітня 2020 року №0 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

ГУ ДПС у Волинській області за результати розгляду вказаної скарги включено до облікової картки платника податків ФОП ОСОБА_1 суму донарахованого єдиного соціального внеску по вимозі №№Ф- від 24 квітня 2020 року на суму 396 843,11 грн та по рішенню про застосування штрафних санкцій № від 24 квітня 2020 року на суму 76 731,00 грн.

Станом на 08 вересня 2020 року ГУ ДПС у Волинській області сформовано податкову вимогу №Ф-104550-55. згідно якої станом на 31 серпня 2020 року заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 470 793,59 грн.

Позивач, посилаючись, зокрема, на порушення податковим органом процедури проведення виїзної перевірки, та як наслідок неправомірність всіх рішень прийнятих за її наслідками, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно п. 77.4 ст. 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Судом встановлено, що наказ та повідомлення про проведення документальної виїзної перевірки своєчасно направлено та вручено позивачу, що свідчить про набуття права у відповідача на проведення документальної планової перевірки позивача.

Разом з тим, судом встановлено, що фактично перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена податковим органом в приміщенні ГУ ДПС у Волинській області за адресою: м. Луцьк, майдан Київський, 4.

Проте згідно наказу від 24 січня 2020 року №274 відповідачем призначено саме виїзну перевірку, яка відповідно до вищезазначених правових норм проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відтак, суд приходить до висновку, що податковий орган прийняв рішення та скерував всі дії на проведення виїзної перевірки, натомість фактично провів невиїзну перевірку.

Отже, відповідачем фактично змінено вид перевірки позивача без відповідного рішення контролюючого органу (наказу тощо) та без згоди платника податку.

Крім того, судом встановлено, що позивач орендує офісне приміщення загальною площею 16,7 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , про його наявність було відомо податковому органу, про що зазначено в акті перевірки від 10 березня 2020 року №4197/03-20-33-03/ НОМЕР_1 в розділі 1.8 Перелік об`єктів (місць тощо), де здійснюється діяльність самозайнятої особи, проте за місцем їх розташування відповідачем не здійснювався вихід на перевірку.

Враховуючи визначені норми ПК України та аналізуючи наказ податкового органу від 24 січня 2020 року №274 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки СГД ОСОБА_1 » суд приходить до висновку, що відповідачем під час проведення документальної виїзної перевірки позивача порушено пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, а тому перевірка ФОП ОСОБА_1 є протиправною.

Відповідно до п.79.1 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Суд зазначає, що саме виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки, невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 ст.78 та пункту 79.2 ст.79 Податкового Кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані:дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій ( підпункти 21.1.1 ; 21.1.4 пункту 21 ст.21 ПК України)

Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуриу їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

Приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірок як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

Отже, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Зазначена позиція відповідає правовому висновку викладеному в постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року по справі № 821/597/17, від 19 березня 2019 року по справі № 808/8234/15, від 21 лютого 2020 року по справі № 826/17123/18.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванні при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Крім того, як слідує з відзиву відповідача під час проведення перевірки СПД ОСОБА_1 вручено пимогу, згідно якої необхідно надати для перевірки перелік документів, що підтверджують витрати, пов`язані із здійсненням господарської діяльності. Однак СПД ОСОБА_1 надано протокол обшуку СВ Луцького ВП ГУНП від 20 лютого 2019 року, який підтверджує виїмку частини документів по взаємовідносинах з СПД ОСОБА_2 та ТзОВ В.С.В. «Автотранс». ГУ ДПС у Волинській області відповідно направлено запит на СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області, щодо надання копій вилучених документів. Згідно листа №4744/10/03-20-33-03-09 від 20 лютого 2020 року СВ Луцьким ВП ГУНП надано вилучені документи для ознайомлення, а також протокол допиту свідка ОСОБА_4 від 05 червня 2019 року, та протоколи допиту ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Однак, акт перевірки не містить переліку які саме документи, окрім протоколів допиту свідків, надавалися та досліджувалися в подальшому податковим органом.

Відповідно до п. 85.4 ст. 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Проте, суд зазначає, що відповідачем не доведено, які саме первинні документи досліджувалися та на підставі яких здійснені донарахування та прийняті податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно з п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченомуст. 58цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеномуп. 44.7ст. 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що дані перевірок результатів діяльності платника податків є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень, рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами, про що безпосередньо зазначено в нормах згідно яких прийняті акти індивідуальної дії, що є предметом позову у цій справі.

Суд зазначає, що акт перевірки, отриманий в результаті документальної невиїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Рішення, прийняті за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатися правомірними та підлягають скасуванню.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління..

З огляду на припис наведеної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішень контролюючого органу, яким платнику податків донараховані податкові зобов`язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності винесення оскаржуваних рішень.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом прийняття рішення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень ГУ ДПС у Волинській області від 24 квітня 2020 року №, №, №, № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08 вересня 2020 року №Ф-104550-55.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 10 510,00 грн., сплачений відповідно до квитанцій від 21 вересня 2020 року №0.0..1.

Керуючись статтями 137, 139, 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 24 квітня 2020 року №, №, №, №.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) від 08 вересня 2020 року №Ф-104550-55.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ідентифікаційний код 43143484) судовий збір в розмірі 10 510 (десять тисяч п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк