Справа № 460/2730/18
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2020 року м. Рівне №460/2730/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про скасування податкової вимоги, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги від 08.10.2018 № 13973-17 на загальну суму 65 061,60 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що відповідачем податкові повідомлення-рішення не вручалися, про суму боргу не було нічого відомо до дати отримання вимоги. Крім того, право власності щодо об`єктів нерухомого майна, належних ОСОБА_1 , станом на дату складання є спір про право власності, оскільки об`єкти нежитлової нерухомості зареєстровані ще за одним власником, на яких накладені застави та ОСОБА_1 не може їх використовувати за призначенням. З податкової вимоги незрозуміло, за який саме період часу, з яких об`єктів нежитлової чи житлової нерухомості податковий орган визначив податкове зобов`язання. З підстав зазначених у позові, ОСОБА_1 просила суд його задовольнити повністю та скасувати вимогу від 08.10.2018 № 13973-17(а.с.4-5).

Ухвалою від 01.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

У встановлений ухвалою суду строк, відповідачем подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень відповідачем зазначено, що згідно з інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно у позивача перебувають у власності об`єкти нежитлової нерухомості. Саме ця нежитлова нерухомість і стала об`єктом оподаткування. З метою визначення суми податкового зобов`язання, з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення. Вони є правомірними, надіслані відповідачу у спосіб та у порядку, передбаченому чинним законодавством. Зважаючи на те, що платником податків не виконано вимог щодо сплати податкових зобов`язань у встановлений Законом строк, у нього виник податковий борг, підтвердженням чого є вимога від 08.10.2018 № 13973-17. Таким чином, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю, за безпідставністю заявлених позовних вимог (а.с.12-14).

На адресу суду від ОСОБА_1 надійшло заперечення на відзив, де повторно вказала, що наявний є спір про право власності, оскільки об`єкти нежитлової нерухомості зареєстровані ще за одним власником. Також, податкові повідомлення-рішення надіслані відповідачу не у спосіб та не в порядок, передбачений чинним законодавством. Відтак, вони не є узгодженими. Вказала, що на корінцях податкових повідомлень-рішень також не вказано, що вони отримані ОСОБА_1 . Отже, наявні підстави для скасування спірної вимоги, якою визначено податковий борг(а.с.24-25).

Ухвалою суду 03.12.2018 відкладено розгляд справи та витребувано у Головного управління ДФС у Рівненській області додаткові докази:

1) Щодо перебування у власності ОСОБА_1 складу міндобрив загальною площею 1146,2 м. кв. та будівлі "підвал холодильника" загальною площею 89,1 м. кв., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) Щодо узгодження податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначеного згідно податкових повідомлень-рішень №0146374/5002-1712, №0146375/5002-1712, № 0146372/5002-1712, №0146373/5002-1712, №0146377/5002-1712 та №0146376/5002-1712 від 28.03.2018.

04.12.2018 та 26.12.2018 стороною відповідача подано заперечення та додаткові пояснення по справі, також долучено відповідні витяги з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єктів нерухомості, стосовно яких виник спір про правильність визначення податкових зобов`язань. У запереченнях та поясненнях відповідач повторно наголосив, що ОСОБА_1 не спростовано, що право власності на об`єкти оподаткування за нею припинено. У зв`язку з цим, та згідно із інформації, яка міститься у базах даних контролюючого органу, ОСОБА_1 повинна сплачувати податкові зобов`язання(а.с.43-54).

Ухвалою суду від 25.02.2019 клопотання ОСОБА_1 та Головного управління ДФС у Рівненській області про зупинення провадження у справі № 460/2730/18 - задоволено. Зупинено провадження у справі № 460/2730/18 до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі № 460/3245/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

У зв`язку із усуненням обставин, що зумовлювали необхідність зупинення провадження у даній справі, 06.10.2020 відповідною ухвалою, судом поновлено провадження у справі та розгляд справи по суті призначено на 21.10.2020 о 11:00 год.

Враховуючи неявку в судове засідання учасників справи, розгляд справи призначеної на 21.10.2020 о 11:00 год., відкладено до 15:00 год. 23.11.2020.

В судове засідання призначене на 23.11.2020 о 15:00 год., представники сторін не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник відповідача 23.11.2020 через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Оскільки у судове засідання не прибули всі учасники справи, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце його проведення, перешкоди для розгляду справи, передбачені статтею 205 КАС України - відсутні, та враховуючи подане клопотання відповідача та приписи ч. 9 ст. 205 КАС України, суд ухвалою від 23.11.2020 дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні, за наявними у суду матеріалами.

Враховуючи розгляд справи у письмовому провадженні, відповідно до положень частини четвертої статті 229 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалося.

Розглянувши позовну заяву, відзив та заперечення на відзив, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником об`єктів нерухомого майна, а саме:

- склад міндобрив, заг. площею 1146,2кв.м (знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 );

- будівля зерноскладу, заг. площею 829,8кв.м (знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 );

- будівля сіносховища, заг.площею 973,6кв.м (знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 );

- будівля «підвал холодильника», заг.площею 89,1кв.м (знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 );

- будівля ангару на току, заг.площею 532,4кв.м (знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 );

- будівля комори, заг.площею 594,3кв.м (знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ).

Ці обставини підтверджуються відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - інформаційна довідка від 30.11.2018 № 147602550(а.с.48-52).

28.03.2018 Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення-рішення форми «Ф», згідно з якими позивачу визначено відповідні суми податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості» за 2017 рік, а саме: № 0146372/5002-1712-18339,20грн., № 0146373/5002-1712-13276,80грн., № 0146374/5002-1712-15577,60грн., № 0146375/5002-1712 - 1425,60грн., № 0146376/5002-1712 - 8518,40грн., № 0146377/5002-1712 - 7924,00 грн.(а.с.19-21).

Станом на 07.10.2018 сума податкового боргу платника податків становила 65061,60 грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості. А тому 08.10.2018, Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийнято податкову вимогу від 08.10.2018 № 13973-17, на загальну суму 65 061,60грн.(а.с.6).

Не погодившись з правомірністю податкової вимоги, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Статтею 67 Конституції України встановлено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок погашення зобов`язань юридичних та фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, вжиття контролюючим органом заходів з метою погашення платниками податкового боргу врегульовано Податковим кодексом України

До місцевих податків, що справляються з платників податку, належить податок на майно (пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст.265 Податкового кодексу України, податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У силу вимог пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п.266.2 ст. 266 Податкового кодексу України).

Згідно з пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості, виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

У силу вимог п.10.3 ст.10 Податкового кодексу України, місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення, зокрема, податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п.24 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) та ст.143 Конституції України.

Пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

У силу вимог підпунктів 12.3.1, 12.3.2 пункту 12.3 12 Податкового кодексу України, встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному вказаним Кодексом. При прийняття рішення про встановлення місцевих податків і зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначені статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Згідно з п.12.5 ст.12 Податкового кодексу України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Відповідно до пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

На підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачем визначено базу та об`єкт оподаткування об`єктів нежитлової нерухомості позивача, та здійснено нарахування податкових зобов`язань на суму 65061,60грн, за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості».

Відповідачем проведено розрахунок, за яким податок на нерухоме майно позивачу нараховано наступним чином:

- склад міндобрив, заг.площею 1146,2 кв.м 1146,2*0,5*3200 = 18339,2;

- будівля зерноскладу, заг.площею 829,8 кв.м 829,8*0,5*3200 = 13276,8;

- будівля сіносховища, заг.площею 973,6 кв.м 973,6*0,5*3200 = 15577,6;

- будівля підвал холодильника, заг.площею 89,1 кв.м 89,1*0,5*3200 = 1425,6;

-будівля ангару на току, заг.площею 532,4 кв.м 532,4*0,5*3200 = 8518,4;

-будівля комори, заг.площею 594,3 кв.м 594,3*0,5*3200/12*10 = 7924.

Відтак, матеріалами справи підтверджується та не заперечується позивачем, відповідачем було сформовано податкові повідомлення-рішення про сплату суми податку на нерухоме майно (об`єктів нежитлової нерухомості) за 2017 рік, а саме: №0146372/5002-1712, №0146373/5002-1712, №0146374/5002-1712, №0146375/5002-1712, №0146376/5002-1712, №0146377/5002-1712 від 28.03.2018.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, ОСОБА_1 оскаржила їх у судовому порядку.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.04.2020 у справі № 460/3245/18, яке згідно із постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019 набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування вказаних вище податкових повідомлень-рішень, - відмовлено повністю.

За приписами ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно (об`єктів нежитлової нерухомості) відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, згідно із постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019, є узгодженими та набули статусу податкового боргу.

Дослідженими у справі доказами підтверджено, що на підставі узгоджених у судовому порядку податкових повідомлень-рішень №0146372/5002-1712, №0146373/5002-1712, №0146374/5002-1712, №0146375/5002-1712, №0146376/5002-1712, №0146377/5002-1712 від 28.03.2018, Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийнято податкову вимогу від 08.10.2018 № 13973-17, на загальну суму 65 061,60грн.

За приписами п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Відповідно до п.59.3 ст.59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно із п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Беручи до уваги наведене, суд констатує, що відповідач у відповідності, на підставі та на виконання вимог ст.59 ПК України, виставив для позивача податкову вимогу 08.10.2018 № 13973-17, на загальну суму 65 061,60 грн., з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

ОСОБА_1 у позовній заяві вказує на те, що на об`єкт нерухомого майна належного їй, станом на дату складання є спір про право власності. Також на об`єкти накладена застава та вона не може використовувати їх за призначенням.

Щодо вказаних обґрунтувань позовних вимог суду варто вказати таке.

Предмет застави залишається у заставодавця, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.6 ст.586 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ч. 3 ст.586 ЦК України заставодавець має право користуватися предметом застави відповідно до його призначення, у тому числі здобувати з нього плоди та доходи, якщо інше не встановлено договором і якщо це випливає із суті застави. Заставодавець має право заповідати заставлене майно. Правочин, яким обмежується право заставодавця заповідати заставлене майно, є нікчемним.

Відтак, можна дійти висновку, що перебування об`єктів нерухомості у заставі, не обмежую позивача права власності на майно, в тому числі використання його за призначенням.

Поміж тим, суду необхідно звернути увагу, що суд апеляційної інстанції у справі № 460/3245/18 встановив, що у справі відсутні докази, що ОСОБА_1 впродовж 2017 року була сільськогосподарським товаровиробником та використовувала належні їй на праві власності об`єкти нерухомості у сільськогосподарській діяльності. У даних спірних правовідносинах об`єктом оподаткування є склад міндобрив, будівля зерноскладу, будівля сіносховища, будівля підвал холодильника, будівля ангару на току, будівля комори, які за своїми характеристиками можуть використовуватися у сільськогосподарській діяльності. Тому, суд апеляційної інстанції звернув увагу на правову позицію викладену Верховним Судом в постанові від 01 жовтня 2019 року справа №0340/1905/18 в якій зазначено, що відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі/споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Правовий аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським виробником, а друга об`єкт нерухомості (будівля/споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Разом з тим, суд вказує, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка від 04.04.2018 №119605488), ОСОБА_1 є одноособовим власником обумовлених об`єктів нерухомості. Право спільної власності (сумісної чи часткової) на ці об`єкти не зареєстровано.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України у сукупності з обставинами, встановленими судом в процесі розгляду даної справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, дозволяє суду прийти до висновку про доведеність відповідачем правомірності прийнятої вимоги №13973-17 від 08.10.2018.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач довів правомірність прийнятої вимоги, натомість обґрунтування наведені у позовній заяві позивача щодо протиправності податкової вимоги - не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Отже, оскаржувана податкова вимога прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що даний позов не підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до статті ст.139 КАС України, - відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023, 39394217) про скасування вимоги від 08.10.2018 № 13973-17, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 14 грудня 2020 року.

Суддя Д.П. Зозуля