Справа № 360/4149/20
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4149/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області (далі - відповідач), в якому позивач просила суд:

-визнати протиправними дії відповідача, які виразились у непризначені (відмові в призначенні) позивачу допомоги одинокій матері на дитину - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбаченої Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»;

-визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.01.2020, щодо не призначення (відмови в призначенні) ОСОБА_1 допомоги одинокій матері на дитину - сина ОСОБА_2 ;

-зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.01.2020 про призначення допомоги на дитину одинокій матері та здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 зазначеної допомоги на дитину - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 14.01.2020, враховуючи положення Закону України № 2811-XII «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 та Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України. Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України. Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15.11.2001 №486/202/524/455/3370 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 лютого 2002 року за № 112/6400 (а.с.1-12).

В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована та мешкає за адресою АДРЕСА_1 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та чоловіком ОСОБА_3 , із яким позивач вступила у шлюб 21.10.2019. ОСОБА_3 батьком для ОСОБА_2 не являється та право на батьківство відносно дитини ОСОБА_2 не отримував. Батьком малолітнього сина ОСОБА_2 на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, зазначений ОСОБА_4 (тобто, за вказівкою матері), що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 6 від 08.11.2017. Позивач з 01 травня 2008 року перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Кремінської РДА Луганської області (та відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» отримувала допомогу одиноким матерям на сина ОСОБА_2 .

06.07.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила надати їй письмове роз`яснення із зазначенням причини відмови (не призначення) їй допомоги одинокій матері, на підставі її заяви від 14.01.2020. Згідно відповіді відповідача від 16.07.2020 № 2569 їй повідомлено, що 29 січня 2020 року був проведений розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення вищезазначеної допомоги. Згідно проведеного розрахунку допомога одиноким матерям не призначена, так як середньомісячний сукупний дохід її сім`ї перевищує прожитковий мінімум для призначення даної допомоги. Розрахунок сукупного доходу провадиться відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України. Міністерства економіки України, Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Державного комітету статистики України від 18 червня 1999 року № 102/154/64/61/204 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 липня 1999 року за № 470/3763... У її випадку для призначення допомоги одиноким матерям брався дохід за період з 01.07.2019 по 31.12.2019. За цей час до розрахунку увійшли: її заробітна плата у розмірі 14753,32 грн.; заробітна плата чоловіка у розмірі 38101.48 грн.; дохід від земельного паю у розмірі 6547,77 грн. Середньомісячний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу складає: 14753.32+38101.48+6547,77 / 6 місяців / 3 особи = 3300,143 грн. Визначаємо розмір допомоги: 2218,00 (прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років) - 3300,143 = 1082,143 грн. Отже, середньомісячний сукупний дохід сім`ї перевищує прожитковий мінімум для призначення допомоги одиноким матерям.... Позивач вважає такі дії відповідача, що виразились у непризначені їй допомоги одиноким матерям, незаконними та такими, що підлягають оскарженню, а тому звернулася до суду за захистом своїх прав, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, до відділу діловодства та обліку звернення громадян 20.11.2020 за вхідним реєстраційним номером 47598/2020 надав відзив на позовну заяву від 19.11.2020 №4107 (а.с.73-81), в якому заперечував проти задоволення позову.

В обґрунтування зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області з квітня 2008 року. 14 січня 2020 року позивач у черговий раз звернулась за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям. Відповідно до декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, поданої позивачем 14.01.2020, останньою було зазначено, що за період з 01 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року отримувала допомогу на дітей одиноким матерям, заробітну плату, та доходи від здавання у оренду земельних паїв, також зазначила заробітну плату свого чоловіка ОСОБА_3 . При визначенні розміру сукупного доходу сім`ї позивача Управлінням були враховані нарахована заробітна плата заявниці з 01 липня по грудень 2019 року (загальний розмір - 14753,32 грн), дохід заявниці від здавання в оренду своїх земельних паїв у розмірі 6547,77 грн (річний дохід від здачі в оренду земельних паїв у 2019 році склав 13095,53 грн, і відповідно - дохід за 6 місяців - 6547,77 грн), заробітна плата чоловіка заявниці з липня по грудень 2019 року у розмірі 38101,48 грн. В результаті обчислення сукупного доходу сім`ї позивача його розмір за 6 місяців з липня по грудень 2019 року склав 59402,57 грн, сукупний середньомісячний дохід сім`ї - 9900,43 грн, а середньомісячний дохід члена сім`ї - 3300,14 грн. Відповідач також зазначив, що дитина позивача народилася у квітні 2008 року та станом на час звернення позивача за допомогою мала вік 11 років, до застосування належить прожитковий розмір для дітей від 6 до 18 років у розмірі 2218 грн. Середньомісячний дохід члена сім`ї позивача склав 3300,14 грн та, відповідно, перевищив прожитковий розмір для дітей від 6 до 18 років станом на 01 січня 2020 року. І саме з цієї причини з січня поточного року позивач не отримувала допомогу на дітей одиноким матерям. Отже, з січня 2020 року позивач не отримувала допомогу на дітей одиноким матерям виключно через те, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

26.11.2020 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій серед іншого вказав, що підстав для припинення виплати допомоги у відповідача не було, крім того така допомога повинна була бути продовжена, а не заново призначена, на підставі викладеного просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.83-90).

02.12.2020 до канцелярії суду від відповідача надійшли заперечення, в яких останній зазначив, що виплата допомоги позивачу була припинена 31 грудня 2019 року, у зв`язку із закінченням шести календарних місяців, на які вона була розрахована та призначена відповідно до вимог чинного законодавства. У січні 2020 року Управлінням не припинялася виплата допомоги, оскільки остання ще не була призначена. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.94-97).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) (а.с.33-35).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_1 , виданий органом №4447, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 (а.с.14,153,16).

З копію свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_2 (а.с.17).

При цьому, з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження вбачається, що позивач зазначила відомості про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.18).

21.10.2019 ОСОБА_1. уклала шлюб з ОСОБА_3 та змінила прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією зазначеною у свідоцтві про шлюб Серії НОМЕР_3 (а.с.19).

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_3 перебуває на обліку у відповідача з квітня 2008 року.

В останнє рішенням відповідача про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 25.07.2019 позивачу призначено допомогу одиноким матерям з 01.07.2019 по 31.12.2019 у розмірі 580,67 грн щомісяця (а.с.102).

Розпорядженням відповідача від 22.11.2019 здійснено перерахунок допомоги одиноким матерям та з 01.12.2019 розмір допомоги встановлений у 680,67 грн (а.с.103).

14.01.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, а саме щодо допомоги на дітей одиноким матерям до якої надала пакет документів на 10 аркушах та донесла декларацію 23.01.2020 (а.с.47-48).

З декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги вбачається, що позивач отримує допомогу в УСЗНС, заробітню плату в «Склопластик», сплата послуг ЖКП складає 5400 грн (а.с.54-57).

З довідки виконавчого комітету Боровенської сільської ради від 09.01.2020 №15 вбачається, що позивач за період з 01.07.2019 по 31.12.2019 без урахування аліментів становить 14753,32 грн (а.с.62).

З довідки ТОВ «НВО «Сєвєродонецький склопластик» №20 від 20.01.2020 вбачається, що за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 чоловік позивача отримав 76850,90 грн (а.с.63).

29.01.2020 відповідачем здійснений розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім`ї позивача з якого вбачається, що сукупний доходів за 6 (3) м. (крім доходів від землі) - 59402,57 грн; сукупний доходів за 6 (3) місяців від землі - 0,00 грн; сукупний середньомісячний дохід сім`ї - 9900,43 грн; кількість членів сім`ї - 3; середньомісячний дохід члена сім`ї - 3300,14 грн (а.с.45).

Рішенням УСЗН Кремінської райдержадміністрації від 29.01.2020 позивачу не призначено допомогу одиноким матерям (з урахуванням доходів) (а.с.44).

Підставою не призначення допомоги стало те, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї перевищує прожитковий мінімум для призначення допомоги одиноким матеріям.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Закон України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" (далі - Закону 2811), який використовується судом в редакції станом на час спірних правовідносин, що виникли між сторонами, відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Так, згідно з частиною 1 статті 1 Закону 2811 громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону 2811 видом державної допомоги є допомога на дітей одиноким матерям. Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною (стаття 4 Закону 2811).

Право, умови, розмір, підстави припинення (зупинення) допомоги на дітей одиноким матерям визначено розділом V-A Закону 2811.

Статтею 18-1 Закону 2811 визначено, що право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами і в установленому законодавством порядку, відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Статтею 18-2 Закону передбачено, що допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку.

Допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги, передбачених цим Законом.

Згідно статті 18-3 Закону 2811 допомога на дітей одиноким матерям, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Статтею 18-4 Закону 2811 передбачено, що виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; позбавлення отримувача допомоги волі за вироком суду; скасування рішення про усиновлення дитини або визнання його недійсним; реєстрації дитиною шлюбу до досягнення нею 18-річного віку; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності у випадках, передбачених законом; смерті дитини; смерті отримувача допомоги.

Виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) призупиняється у разі: тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового працевлаштування дитини.

У разі припинення дії обставин, передбачених частиною другою цієї статті, виплата допомоги поновлюється за письмовою заявою отримувача допомоги до органу, який призначає допомогу, з місяця, що настає за місяцем, в якому припинилася дія зазначених обставин.

Припинення або призупинення виплати допомоги здійснюється на підставі відомостей про обставини, зазначені у частинах першій та другій цієї статті, з місяця, що настає за місяцем, в якому було виявлено зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

На виконання статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751 затверджений Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, пунктом 2 якого на управління праці та соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі створення) рад (далі - органи соціального захисту населення) покладений обов`язок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми (далі - Порядок 1751).

Згідно пункту 33 Порядку 1751 право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Право на допомогу на дітей одиноким матерям (батькам) має мати (батько) дітей у разі смерті одного з батьків, яка (який) не одержує на них пенсію в разі втрати годувальника, соціальну пенсію або державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю».

Пунктом 34 Порядку №1751 передбачено, що допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. До складу сім`ї особи, що звертається за призначенням зазначеної допомоги, включаються чоловік (дружина); рідні, усиновлені та підопічні діти віком до 18 років, а також діти віком до 23 років, які навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти і не мають власних сімей незалежно від місця проживання або реєстрації; неодружені повнолітні діти, які визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. До складу сім`ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні.

Пунктом 35 Порядку №1751 передбачено, що для призначення допомоги на дітей одиноким матерям до органу соціального захисту населення подаються такі документи:

1) заява про призначення допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

2) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідка про народження, видана виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави для внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документ про народження, виданий компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови легалізації такого документа в установленому законодавством порядку;

3) копія свідоцтва про народження дитини;

4) довідка про реєстрацію місця проживання матері та дитини. У разі неможливості одержати таку довідку допомога призначається на підставі висновку про початкову оцінку потреб дитини та сім`ї, наданого центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, із зазначенням факту проживання дитини з матір`ю. Якщо дитина навчається за межами населеного пункту, в якому проживає мати, і не перебуває на повному державному утриманні, подається довідка про реєстрацію місця проживання матері та довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування (навчання) дитини.

Відповідно до пункту 36 Порядку №1751 допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно.

Допомога виплачується протягом шести календарних місяців.

Отже, для призначення та виплати допомоги на дітей одиноким матерям необхідна наявність передбаченого цим Законом статусу одинокої матері (які не перебувають у шлюбі) дитини, в документі про народження якої відсутній запис про батька (відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України) та наявність передбачених Законом № 2811 та Порядком № 1751 документів.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що крім невідповідності наведеним вище умовам для призначення допомоги, підставою для її невиплати є також випадки, передбачені ст. 18-4 Закону № 2811.

Наявність у позивачки визначеного законом статусу та надання нею разом із заявою про призначення допомоги необхідних документів не є спірною обставиною даної справи, не заперечується відповідачем - у рішенні про не призначення допомоги на дітей одинокій матері не визначено про такі підстави або наявність випадків, передбачених статтею 18-4 Закону № 2811.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу в останнє допомога виплачувалась протягом шести календарних місяців у період з 01.07.2019 по 31.12.2019. В подальшому за її заявою від 14.01.2020 допомога не призначена з тієї підстави, що середньомісячний дохід сім`ї позивача на одну особу є більшим ніж прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років.

Так, для визначення сукупного доходу сім`ї відповідачу слід було керуватись Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15.11.2001 № 486/202/524/455/3370, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 лютого 2002 року за № 112/6400 (далі - Методика), оскільки станом на 14.01.2020 (дата звернення позивача з заявою про призначення допомоги) діяв саме вказаний нормативно-правовий акт.

Відповідно до декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, поданої позивачем 14 січня 2020 року, останньою було зазначено, що за період з 01 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року вона отримувала допомогу на дітей одиноким матерям, заробітну плату, та доходи віз здавання у оренду земельних паїв, також зазначила заробітну плату свого чоловіка - ОСОБА_3 .

Пунктом 1 Методики встановлено, що дана Методика призначена для обчислення сукупного доходу сімей (одержувачів) для всіх видів соціальної допомоги і застосовується при визначенні їх права на соціальну допомогу та розрахунку її розміру. До таких видів соціальної допомоги нормами Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», Порядку № 1751, Методики, зокрема, віднесено допомогу на дітей одиноким матерям.

Пункт 5 Методики визначає види доходів, що мають бути включені до сукупного доходу сімей (одержувачів):

1) нарахована заробітна плата, у тому числі за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі і вихідні дні та за роботу за сумісництвом; плата за роботу в колективному сільськогосподарському підприємстві; надбавки і доплати всіх видів; премії, установлені за системами оплати праці на підприємстві, в установі, організації, незалежно від періодичності і джерел їх виплати; відсоткові надбавки і щорічна винагорода з фонду матеріального заохочення за підсумками роботи за рік підприємства, установи чи організації. Премії і щорічні винагороди включаються до сукупного доходу на час їх нарахування, при цьому за рік ураховується не більше однієї винагороди за вислугу років;

2) інші грошові виплати, які мають систематичний характер (польове забезпечення, доплати за роз`їзний та рухомий характер роботи тощо, крім виплат на відрядження);

3) стипендії, пенсії, допомога (крім частини допомоги при народженні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, частини допомоги при усиновленні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, допомоги на поховання, одноразової допомоги, яка надається відповідно до законодавства або за рішеннями органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємств, організацій незалежно від форм власності), допомога на навчання, безпосередньо отримана особою від підприємства, установи чи організації, за винятком коштів, отриманих на умовах позики чи кредитів та щомісячні компенсаційні виплати. При цьому до сукупного доходу не включається відповідна допомога, для призначення якої обчислюється сукупний дохід. При зверненні за призначенням декількох видів допомоги, розмір яких визначається з урахуванням сукупного доходу, до сукупного доходу сім`ї входять розміри призначених на дату звернення зазначених видів допомоги, крім допомоги, для призначення якої обчислюється сукупний дохід;

4) доходи від підприємницької діяльності та іншої незалежної професійної діяльності, у тому числі доходи адвокатів, приватних нотаріусів та від заняття літературною, художньою, музичною, артистичною та іншою творчою діяльністю. Доходи осіб, які займаються зазначеною діяльністю, визначаються на підставі даних державних податкових адміністрацій. За відсутності цих даних доходи фізичних осіб - підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, визначаються на підставі даних книги обліку доходів і витрат за встановленою формою;

5) усі види винагород, які виплачуються штатним (позаштатним) літературним працівникам, художникам, фотокореспондентам та іншим особам з фонду авторського гонорару, а також винагороди, які виплачуються за публічне виконання творів; при цьому розмір доходу визначається як середньомісячний розмір гонорару за рік, що передує зверненню за призначенням допомоги, з урахуванням коефіцієнта зростання середньомісячної номінальної заробітної плати працівників, зайнятих в економіці;

6) матеріальне забезпечення відповідно до «Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»;

7) доходи від здавання житлового приміщення (будинку) або інших будов у найм або в оренду (на підставі довідок органів державних податкових адміністрацій);

8) натуральна оплата праці;

9) грошове забезпечення військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби;

10) суми, які виплачуються в порядку відшкодування шкоди, заподіяної працівникові за ушкодження його здоров`я, що пов`язане з виконанням ним трудових обов`язків;

11) заробіток учнів та студентів, які поєднують навчання з постійною роботою на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання;

12) суми, які виплачувалися за час вимушеного прогулу та суми за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника;

13) одержані аліменти;

14) фактичний заробіток осіб, які працювали у фізичних осіб. При цьому натуральна частина заробітної плати цих осіб також включається до їх сукупного доходу;

15) суми індексації грошових доходів населення та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів їх виплати;

16) доходи від особистого селянського господарства, земельних ділянок, наданих для ведення городництва (садівництва), сінокосіння, випасання худоби, та земельної частки (паю), виділеної внаслідок розпаювання землі;

17) допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю;

18) доходи від продажу власної продукції тваринного походження;

19) доходи від продажу об`єктів нерухомого майна та транспортних засобів (за виключенням сум, які були використані на лікування або подолання наслідків надзвичайної ситуації у розмірі не менше 10 прожиткових мінімумів на одну особу з розрахунку на місяць, за умови документального підтвердження);

20) інші доходи, які підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства.

Пунктом 7 Методики визначені особливості врахування окремих видів доходів, а саме, відповідно до підпункту 7.5 пункту сьомого Методики при здачі земельної частки (паю) в оренду річний дохід від земельної частки (паю) (До) ураховується як фактично отримана за попередній період оренди сума орендної плати (Поф), яка не може бути меншою, ніж визначена договором оренди (Под):

До=Поф>Под.

При необхідності врахування середньомісячного доходу від земельної частки (паю) (СДо) фактично отримана сума орендної плати ділиться на 12:

СДо=Поф:12.

А відповідно до підпункту 7.7 пункту сьомого Методики грошові доходи, визначені пунктом 5 цієї методики, крім премій, щорічних винагород, допомоги на навчання, безпосередньо отриманої особою від підприємства, установи чи організації, сум компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, сум заборгованості за аліментами, визначених судом або виконавчою службою на підставі рішення про стягнення аліментів, сум пенсій та допомог за рішенням суду, ураховуються у тому місяці, за який вони нараховані.

Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що на підставі вищевикладених норм та доходів, що були зазначені позивачем у декларації, при визначенні розміру сукупного доходу сім`ї позивача відповідачем були враховані нарахована заробітна плата позивача з 01 липня по грудень 2019 року (загальний розмір - 14753,32 грн), її дохід від здавання в оренду своїх земельних паїв у розмірі 6547,77 грн (річний дохід від здачі в оренду земельних паїв у 2019 році склав 13095,53 грн, і відповідно - дохід за 6 місяців - 6547,77 грн.), заробітна плата чоловіка позивача з липня по грудень 2019 року у розмірі 38101,48 грн.

В результаті обчислення сукупного доходу сім`ї позивача його розмір за 6 місяців з липня по грудень 2019 року склав 59402,57 грн, сукупний середньомісячний дохід сім`ї - 9900,43 грн, а середньомісячний дохід члена сім`ї - 3300,14 грн (а.с.45).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення становить для:

дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня;

дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень;

працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень;

осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень.

Оскільки дитина позивача народилася у квітні 2008 року та станом на час звернення за допомогою мала вік 11 років, до застосування належить прожитковий розмір для дітей від 6 до 18 років у розмірі 2218 гривень.

При цьому середньомісячний дохід члена сім`ї позивача склав 3300,14 грн та, відповідно, перевищив прожитковий розмір для дітей від 6 до 18 років станом на 01 січня 2020 року.

Отже, суд, проаналізувавши у сукупності наведені вище норми права та перевіривши детальний розрахунок відповідача розміру середньомісячного доходу члена сім`ї, дійшов висновку про те, що відповідач правомірно не призначив позивачу за її заявою від 14.01.2020 допомогу на дітей одинокій матері на наступні шість календарних місяців, оскільки середньомісячний дохід сім`ї позивача на одну особу є більшим ніж прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років.

Посилання позивача на те, що відповідач застосував при розрахунку Методику, яка вже втратила чинність на час спірних правовідносин, суд вважає безпідставними, оскільки розрахунок був здійснений саме за Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15.11.2001 № 486/202/524/455/3370, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 лютого 2002 року за № 112/6400. При цьому відповідач не заперечує той факт, що лише у відповіді на звернення позивача від 16.07.20202 №2569 Управлінням була зроблена технічна помилка при зазначенні нормативно-правового акта, яким затверджено вказану Методику.

Однак така технічна помилка у відповіді на звернення громадянина не призводить до невірного визначення самого розрахунку, здійсненого відповідачем під час опрацювання заяви позивача про призначення допомоги від 14.01.2020.

Доводи позивача про те, що фактично рішенням відповідача від 29.01.2020 позивачу була припинена виплата зазначеної допомоги, хоча жодної підстави передбаченої пунктом 36 Порядку №1751 та статтею 18-4 Закону №2811 немає, суд вважає неприйнятними, оскільки відповідач не приймав рішення про припинення виплати допомоги позивачу, а лише не призначив її на наступний шестимісячний термін, як того вимагає пункт 36 Порядку №1751, у зв`язку з перевищенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку розміру середньомісячного сукупного доходу сім`ї позивача.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що не призначення допомоги у січні 2020 року не позбавляє ОСОБА_1 права на отримання такої допомоги в подальшому в разі перевищення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку розміру середньомісячного доходу сім`ї позивача.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж та підстав заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що Управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області довело правомірність своїх дій та рішення, отже, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, враховуючи відмову у задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір за подання до адміністративного суду відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 296, пунктом 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова