Справа № 1.380.2019.005536
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.005536 пров. № А/857/13244/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Затолочного В.С., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЗФВ" на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року про закриття провадження у справі № 1.380.2019.005536 (суддя Лунь З.І., м. Львів, повний текст ухвали складено 08 жовтня 2020 року) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЗФВ» до виконавчого комітету Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Львівської міської ради, Управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, Товариства з обмеженою відповідальністю «Будімпекс-2000» про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ЛЗФВ" у жовтні 2019 року звернулося до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Львівська міська рада, Управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, ТОВ «Будімпекс-2000» у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №753 від 09.08.2019 «Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року закрито провадження у справі №1.380.2019.005536 за позовом ТОВ «ЛЗФВ» до виконавчого комітету Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Львівської міської ради, Управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, ТОВ «Будімпекс-2000» про визнання протиправним та скасування рішення. Повернуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЗФВ» сплачений судовий збір на суму 1921 грн. Роз`яснено позивачу, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Не погодившись із ухвалою про закриття провадження у справі, її оскаржив позивач, який із покликанням на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для розгляду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у даній справі виникли правовідносини між позивачем та виконавчим комітетом Львівської міської ради у зв`язку із скасуванням відповідачем наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ, які за своєю суттю, з огляду на приписи процесуального закону та судову практику, є адміністративними, тому справа підлягає розгляду адміністративним судом.

ТОВ «Будімпекс-2000» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі прийнята з дотриманням норм процесуального права, тому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Відповідач та інші учасники справи процесуальним правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористалися, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін , переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволеннюз наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірні правовідносини не є публічно-правовими у розумінні норм КАС України, а тому провадження у справі необхідно закрити, оскільки справа не підлягає розгляду адміністративним судом.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про скасування рішення відповідача №753 від 09.08.2019 «Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ» з тих підстав, що позивач (ТОВ «ЛЗФВ») був та є власником об`єкта нерухомого майна - теплового контрольного пункту літ. « 1Д-1» у м. Львові по вул. Зеленій, 149, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 128389296 від 21.06.2018 та технічним паспортом ОКП ЛОР БТІ та ЕО від 08.11.2017. Також позивач звертає увагу, що факт наявності такої будівлі підтверджується і технічним паспортом на даний об`єкт 2007 року.

Відповідач та третя особа, ТОВ «Будімпекс-2000», зазначають, що підставою прийняття оскаржуваного у цій справі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради, яким було скасовано наказ начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ, стало встановлення робочою групою факту відсутності теплового контрольного пункту « 1-Д1» на земельній ділянці № НОМЕР_1 площею 0,3832га (т.2, а.с.6-8). Таким чином, наказ начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування 308-2019-АПВ «Про затвердження ТзОВ «ЛЗФВ» вимог архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зеленій, 149 (без змін ТЕП та геометричних дозволів) є таким, що прийнятий з перевищенням повноважень, оскільки повинні були видаватися містобудівні умови та обмеження, а не архітектурно-планувальне завдання. Тому цей наказ був скасований відповідно до оскаржуваного рішення виконавчого комітету Львівської міської ради

Також судом встановлено, що ухвалою Львівської міської ради №5969 від 21.11.2019 ТОВ «Будімпекс-2000» надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вулиці Зеленій 149 (корпус 4).

Крім того, згідно з додатковими поясненнями відповідача, Львівська міська рада ухвалами від 31.01.2002 №1449 «Про користування Товариством з обмеженою відповідальністю «Будімпекс-2000» земельними ділянками на вул. Зеленій, 149», від 26.02.2004 №1118 «Про користування ПНВП «Резон» земельною ділянкою на вул. Зеленій, 149-д у м. Львові», від 01.07.2004 №1598 «Про користування ТзОВ «Компанія ВЕЕМ-Металавтопром» земельною ділянкою на вул. Зеленій, 149-г у м. Львові», від 28.04.2005 №2263 «Про користування ТзОВ «БУДІВЕЛЬНИК» земельною ділянкою на вул. Зеленій, 149 у м. Львові», від 16.03.2006 №3542 «Про затвердження ТзОВ «Варіант-Глобус» проекту відведення земельної ділянки на вул. Зеленій, 149 у Львові» вилучила за згодою з користування відкритого акціонерного товариства «Львівський завод фрезерних верстатів» земельні ділянки на вул. Зеленій, 149 площами 0,4260га, 0,2638га, 0,2918га, 0,6367га і 0,747га відповідно, зарахувала до земель міста і передала в користування вказаним в ухвалах юридичним особам.

Відповідно до акта обстеження земельної ділянки на вул. Зелена, 149 (корпус 4) у м. Львові спеціалістами відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель у м. Львові не виявлено теплового контрольного пункту « 1-Д1» на земельній ділянці № НОМЕР_1 площею 0,3832га. Однак позивач заперечує вказане, та вважає, що така споруда наявна у вигляді фундаменту.

Таким чином, позивач звернувшись до суду з позовом про скасування рішення відповідача №753 від 09.08.2019 «Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ» фактично має намір визнати факт наявності споруди теплового контрольного пункту на земельній ділянці на вулиці Зеленій, 149 (корпус 4), водночас на яку, ухвалою Львівської міської ради №5969 від 21.11.2019 надано дозвіл ТОВ «Будімпекс-2000» на виготовлення проект землеустрою.

При цьому, судом також встановлено, що позивач оскаржує ухвалу Львівської міської ради №5969 від 21.11.2019, якою надано дозвіл ТОВ «Будімпекс-2000» на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вулиці Зеленій, 149 (корпус 4), у Господарському суді Львівської області, й однією із підстав позову зазначає наявність у власності теплового-контрольного пункту, що розміщений на вказаній земельній ділянці.

За правилами пункту 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України суди розглядають у порядку господарського судочинства справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватно правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З системного аналізу обставин справи та норм процесуального закону можна дійти висновку, що позивач звернувся до суду з цим позовом з метою визнання факту наявності споруди теплового контрольного пункту на земельній ділянці на вулиці Зеленій, 149 (корпус 4) шляхом скасування рішення відповідача №753 від 09.08.2019 «Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ», а тому вказаний спір в розумінні норм КАС України не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією, що міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 серпня 2018 року у справі №815/1568/16, у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 826/5970/16, від 28 лютого 2019 року у справі № 815/931/17 та від 22 серпня 2019 року у справі № 824/2393/15-а, від 31.03.2020 у справі №1.380.2019.004627.

За таких обставин, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі, а також вірно роз`яснив позивачу, що спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ч.3 ст.243, ст. 308, 310, 312, 316, 321, 322, 325, 328КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЗФВ» залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 рокупро закриття провадження у справі № 1.380.2019.005536 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. С. Затолочний
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 10 грудня 2020 року