Справа № 200/8918/20-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 р. Справа№200/8918/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач), відповідно до тексту позовної заяви, позивач просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 27.08.2020 року № 5268 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.08.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із врахуванням при цьому до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи на ПО Шахтарська-Глибока, з 26.06.1991р. по 31.08.1991р., 21.07.1992 по 26.09.1992, з 19.08.1993 по 11.01.1995, Шахті Комсомолець Донбасу з 03.02.1995 по 04.04.1997, з 14.04.1997 по 22.06.1998, з 21.01.2002 по 15.03.2017; Шахті Рассвет з 06.01.1999 по 10.01.2002, а також період навчання у Донбаському гірничо-металургічному інституті з: 01.09.1987 по 24.06.1988, з 14.09.1989 по 30.06.1993; службу у рядах Радянської армії з 24.06.1988 по 08.09.1989 та із врахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні, прийнятому за результатами розгляду даної справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року. Рішенням відповідача від 27.08.2020 року №5268 про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. Позивач вважає відмовне рішення протиправним та таким, що прийняте з порушенням вимог чинного пенсійного законодавства, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом за захистом порушеного права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.11.2020 подальший розгляд справи вирішено здійснювати з повідомленням викликом сторін у справі, судове засідання призначено на 09.12.2020.

Позивач та представник позивача у судове засідання призначене на 09.12.2020 року не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. При цьому матеріали справи містять клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач явку свого представника до судового засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на те, що сторони у судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення судового засідання не надходили, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Відповідачем у встановлений судом строк відзив на адміністративний позов не подано.

Відповідно ч. 6 ст. 162 КАС України у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

26.08.2020 року позивач звернувся через Веб-портал до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою №5268 про призначення пенсії, до заяви позивачем були надані скановані копії документів:

трудової книжки НОМЕР_3

військового квитка від 23.06.1988 НУ № 9734906;

диплому від 30.06.1993 КБ №003430;

довідок «ГП «шахта Комсомолець Донбасса» (г.Кировское)» від 10.08.2020 №03-3498, №03-3496;

довідок виданих «ОП «Шахта «Шахтерская-глубокая» (г. Торез)» від 19.11.2019 №441. Від 03.03.2020 №81;

довідок від 03.03.2020 №256/256/1:

історичних довідок

копії виписок з наказів від 14.09.1994 №1191к, від 29.05.2013 №747, від 02.12.2015 №586, від 02.01.1995 №2/к, від 15.08.2016 №841. від 03.12.2010 №1729, від 28.03.2000 № 376, від 22.07.1994 №212. від 29.12.1999№714;

картки платника податків;

паспорта;

довідка про взяття на облік ВПО від 26.09.2020 № 1427-.

Рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 27.08.2020 року №5268 позивачу відмовлено у призначенні пенсії згідно п. 1 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зі змісту рішення про відмову у призначенні пенсії судом встановлено, що відповідно до наданих документів страховий стаж гр. ОСОБА_1 , за підрахунками відповідача, складає 17 років 11 місяців 01 день, пільговий стаж за Списком №1 відсутній.

На титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_3 відсутня дата заповнення, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, у зв`язку із чим неможливо взяти до уваги та зарахувати до страхового стажу періоди роботи, зазначені в ній.

Запис про період роботи на шахті «Шахтарська-глибока» з 26.06.1991 по 31.08.1991 має виправлення у даті звільнення.

Записи про періоди навчання в Коммунарському гірничо-металурійному інституті з 01.09.1987 по 23.06.1988 та з 14.09.1989 по 30.06.1993 завірені печаткою іншого учбового закладу. В дипломі від 30.06.1993 КВ №003430 не вказано період навчання.

Підтверджуючих довідок заявником не надано.

Страховий стаж обчислено за даними, наявними в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

До пільгового стажу за Списком №1 не враховано періоди роботи:

з 26.06.1991 по 31.08.1991, з 21.07.1992 по 26.09.1992, з 19.08.1993 по 11.01.1995 на ПО «Шахтарська-Глибока»:

з 03.02.1995 по 04.04.1997, з 14.04.1997 по 22.06.1998, з 21.01.2002 по 15.03.2017 на «Шахті « Комсомолець Донбасу»;

з 06.01.1999 по 10.01.2002 на «шахті «Рассвет».

Підставою не врахування вищевказаних періодів вказана, неможливість врахувати довідки надані позивачем, оскільки останні видані підприємствами, що знаходяться на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконною, отже довідки є недійсними і не створюють правових наслідків.

До страхового та пільгового стажу не враховано періоди роботи з 01.10.2014 по 31.05.2015, з 01.07.2015 по 31.07.2015, з 01.11.2015 по 31.03.2016, з 01.12.2016 по 15.03.2017, через відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу даних про страховий стаж, нарахування заробітної плати, сплату страхових внесків.

Відповідачем також вказано, що у разі надання заявником недостатніх документів для визначення права на пенсію у трьох місячний строк, то днем звернення вважається день приймання заяви. Розгляд заяви буде проведено повторно з урахуванням наданих додатково документів із поверненням дату звернення.

За таких вищевказаних обставин позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно ч. 1 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Не погодившись з прийнятим рішення про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту Закон № 1788), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 IV (далі по тексту Закон № 1058), Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 «Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі по тексту Порядок № 383), Постановою Кабінетом Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі по тексту Порядок № 637), Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (далі по тексту Порядок № 442), Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» (далі по тексту Інструкція № 58), тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з абз. 1 п.1 ч.2 ст.114 Закону 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до абз.абз.14, 18 п.1 ч.2 ст.114 Закону 1058 за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема, з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф б цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд дійшов висновку, що використання норм постанови №637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок).

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 01.09.1992 № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 01 серпня 1992 року (який набрав чинності 21 серпня 1992 року) встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно із зазначеним нормативним актами основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Отже, з аналізу норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, 1 також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документи, які можуть підтверджувати результати атестації робочого місця за умовами праці, є: наказ про підсумки атестації робочих місць за умовами праці, карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідач не заперечує факту, що позивач у своїй діяльності обіймав посади, що передбачені Списком №1, підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах є порушення ведення трудової книжки, відсутність даних щодо сплати страхових внесків та нарахування заробітної плати, а також відсутність довідок у підтвердження пільгового стажу. Суд не погоджується із висновками відповідача, що покладені в основу оскаржуваного рішення з огляду на наступне.

Щодо не врахування інформації що наявна в трудовій книжці позивача, при розрахунку стажу для призначення пенсії, з огляду на порушення її заповнення.

Трудова книжка (серія НОМЕР_4 ) позивача містить наступні записи:

- № 1 від 26.06.1991 - прийнятий гірником очисного забою 5-го розряду з повним робочим днем під землею, ПО «Шахтарська-Глибока»;

- № 2 від 31.08.1991 - звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики;

- № 3 від 21.07.1992 - прийнятий гірником очисного забою 5-го розряду з повним робочим днем під землею;

- № 4 від 26.09.1992 - звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики;

- № 5 від 01.09.1987 - зарахований студентом першого курсу денного відділення, вчинений адміністрацією Комунарського горно-металургічного інституту;

- № 6 від 24.06.1988 - наданий академічний відпуск на період проходження дійсної військової служби, вчинений адміністрацією Комунарського горно-металургічного інституту;

- № 7 від 24.06.1988 по 08.09.1989 року - служба у рядах Радянської армії, вчинений згідно військового білету;

- № 8 від 14.09.1989 - зарахований студентом другого курсу денного відділення, вчинений адміністрацією Комунарського горно-металургічного інституту;

- № 9 від 30.06.1993 року - відрахований з інституту у зв`язку з закінченням навчанням, вчинений адміністрацією Комунарського горно-металургічного інституту;

- № 10 від 19.08.1993 - прийнятий гірським майстром з повним робочим днем під землею на дільницю ВТБ, вчинений адміністрацією ПО «ШУ» «Шахтарська-Глибока»;

- № 11 від 27.08.1993 - переведений гірським майстром на видобувну дільницю з повним робочим днем під землею на дільницю ВТБ, вчинений адміністрацією ПО «ШУ» «Шахтарська- Глибока»;

- № 12 від 11.01.1995 - звільнений за п. 1 ст. 36 КЗпПУ за угодою сторін, вчинений адміністрацією ПО «ШУ» «Шахтарська-Глибока»;

- № 13 від 03.02.1995 - прийнятий гірником очисного забою 5-го розряду з повним робочим днем під землею, вчинений адміністрацією ШУ «Комсомольское» ПО «Октябрьуголь» (мовою оригіналу);

- № 14 від 04.04.1997 - звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпПУ, вчинений адміністрацією ШУ «Комсомольское» ПО «Октябрьуголь» (мовою оригіналу);

- № 15 від 14.04.1997 - прийнятий гірником очисного забою 5-го розряду з повним робочим днем під землею, вчинений адміністрацією ВАТ «Шахта «Комсомолець Донбасу»;

- № 16 від 22.06.1998 - звільнений за власним бажанням 38 КЗпПУ, вчинений адміністрацією ВАТ «Комсомолець Донбасу»;

- № 17 від 06.01.1999 року - прийнятий гірником очисного забою з повним робочим днем під землею, вчинений адміністрацією «Шахта «Світанок»;

- № 18 від 10.01.2002 - звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпПУ, вчинений адміністрацією «Шахта «Світанок»;

- № 19 від 21.01.2002 - прийнятий гірником підземним 3-го розряду з повним робочим днем під землею, вчинений адміністрацією ВАТ «Шахта «Комсомолець Донбасу»;

- № 20 від 09.09.2008 переведений гірським майстром з повним робочим днем під землею, вчинений адміністрацією ВАТ «Шахта «Комсомолець Донбасу»;

- № 21 від 29.04.2011 - про перейменування ВАТ «Шахта «Комсомолець Донбасу» в Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Шахта комсомолець Донбасу»;

- № 22 від 02.12.2015 - про підтвердження мого права на пенсію за віком на пільгових умовах наказом пр проведення атестації робочих місць за умовами праці (наказ №586 від 02.12.2015);

- № 23 від 20.05.2016 - про перейменування Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта комсомолець Донбасу» в Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Шахта комсомолець Донбасу»;

- № 24 від 15.03.2017 - про звільнення за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпПУ.

Порядок ведення трудових книжок визначається наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58).

Так, відповідно до пункту 2.1 Інструкції № 58 трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

Пунктом 2.2 Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Згідно з п.п. 2.3, 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Тобто враховуючи положення п.2.3, 2.4 Інструкції №58, записи про звільнення завіряються печаткою та повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до п.п. 2.6.-2.9 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Відповідно до абз. 2 п. 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Крім того, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі, порушувати право позивача на соціальний захист.

Також суд зазначає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17 та від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а.

Разом із тим, станом на час первинного оформлення трудової книжки позивача, зокрема, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20.06.1974 № 162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі - Інструкція № 162), пункт 2.3 якої містить положення, подібні положенням пункту 2.4 Інструкції № 58.

Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС віл 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже з аналізу положень, що діяли на момент первинного оформлення трудової книжки позивача та положення, що діють станом на час звернення за призначенцям пенсії повністю кореспондуються в частині організації робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок, відповідальності за своєчасне та правильне заповнення, їх облік, зберігання та видачу.

Щодо не врахування довідок поданих позивачем на підтвердження пільгового характеру роботи.

Займані позивачем посади передбачені пунктами «а» та «б» підрозділу 2 розділу III Списку № 1 виробництв, професій, посад і показників, зайнятість на яких дає право на призначення пільгової пенсії за віком, що затверджений постановою КМУ №36 від 16.01.2003 року.

Відповідно до другого речення статті 62 Закону 1788 порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким порядком є Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок 637).

Відповідно до абз.1 п.20 Порядку 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Судом встановлено, що довідки, які не прийняті до розгляду відповідачем, видані установами, що знаходяться на території, що тимчасово не підконтрольна українській владі. Вказані довідки містять відомості, які уточнюють особливий характер та умови праці, підтверджують постійну зайнятись на пільговій роботі.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів. Так, у справі Лоізіду проти Туреччини (Loizidou v. Turkey 18.12.1986 &45) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у правах Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Nurkey 10.05/2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (Cyprus v. Turkey 10.05.2001&92).

Спираючись на сформульований у вищезазначеній справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зауважив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]".

Україною, відповідно до Закону № 1207-VII та постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" від 17.03.2015 № 254-VIII, територію Автономної Республіки Крим та окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області, визнано тимчасово окупованими територіям.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи (Намібійські винятки), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої установою, що знаходяться на окупованій території, як доказ, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на пенсійне забезпечення позивача.

Суд приймає до розгляду зазначені довідки.

Однак, зазначені висновки суду жодним чином не легалізують саму установу, що видала таку довідку.

Посади, зазначені у вказаних довідках, відносяться до працівників: зайняті повний робочий день на підземних роботах; які обслуговують працівників, зайнятих на підземних роботах, вказаних у Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що подані позивачем довідки містять необхідну інформацію для обчислення пільгового стажу, а саме вказівку на кількості днів відпусток без збереження заробітної плати, періоди відсутності спусків для виконання підземних робіт, наявність прогулів, тощо, які необхідно враховувати при призначенні пенсії., суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні підстави їх не враховувати.

Щодо не врахування до страхового та до пільгового стажу періоди трудової діяльності позивача у зв`язку із відсутністю в індивідуальних відомостях даних про страховий стаж, нарахування заробітної плати, сплату страхових внесків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.

Згідно зі статтею 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами ст. 113 Закону №1058 держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону №2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону №2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на ПАТ ДТЕК Шахта комсомолець Донбасу» після перейменування «Шахта «Комсомолець Донбасу» тобто на підприємство де працював позивач.

Суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі №199/1852/15-а та від 31.10.2019 року у справі 266/1994/17.

Згідно форми ОК-5 за спірний період з 01.10.2014 по 31.05.2015, з 01.07.2015 по 31.07.2015, з 01.11.2015 по 31.03.2016, з 01.03.2017 по 31.12.2017 позивачу взагалі не нараховувалась заробітна плата, у період з 01.12.2016 по 28.02.2017 нараховувалась заробітна плата, але не сплачувались страхові внески, з урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що в даному випадку позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків зі сплати страхових внесків підприємством, на якому він працює, при цьому за вказані спірні періоди Форма ОК-5 на позивача, містить відомості по спеціальному стажу за періоди: з 1999 по 2002 код страхувальника 00176124, код підстави для обліку спецстажу ЗП3014А2; з 2002 по 2009 код страхувальника 05508186, код підстави для обліку спецстажу ЗП3013А1; з 2010 по 2017 код страхувальника 05508186, код підстави для обліку спецстажу ЗП3013А1, ЗП3014А1, що свідчить про роботу позивача у вказані періоди на «Шахта «Комсомолець Донбасу».

Стосовно не зарахування періоду навчання позивача, суд зазначає наступне.

Підставою для не зарахування вказаного періоду відповідачем зазначено не надання підтверджуючих довідок, через завірення запису про навчання печаткою іншого учбового закладу та відсутністю періоду навчання в дипломі від 30.06.1993 № НОМЕР_5 .

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

За результатами розгляду поданих документів суд дійшов висновку, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не дотримано вимог пункту 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1.

Відповідачем до суду не надано доказів повідомлення позивача про необхідність подання додаткових документів, які б підтвердили період навчання позивача та підстави завірення записів трудової книжки печаткою іншого учбового закладу.

Відповідно до абзацу третього п. 4.1 розділу IV Порядку № 22-1 передбачено, що заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Отже, з наведених норм чинного законодавства випливає дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійний орган повинен використовувати всі передбачені законом повноваження для повного та об`єктивного розгляду заяв про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Відповідачем не надано доказів того, що позивача було ознайомлено з переліком відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви, як це передбачено п. 4.1 розділу IV Порядку №22-1, натомість рішення про відмову прийнято упродовж 1 дня з дня надходження заяви на призначення пенсії.

З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що відповідач не скористався наданими повноваженнями щодо, повідомлення/роз`яснення позивачу про недостатність поданих документів та відповідно позивачу не надано часу для надання документів у підтвердження періоду навчання.

Щодо наявності або відсутності підстав, які передбачені приписами статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» для зарахування до пільгового стажу позивача періоду проходження військової служби відповідачем взагалі не досліджувалось.

Натомість, згідно із абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію ЗУ "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічні положення викладені в частині 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, згідно якої військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Таким чином, час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно військового квитка позивач навчався в Комунарському гірничо-металургійному інституті за спеціальністю гірничий інженер, з 24.06. 1988 по 08.08.1989 позивач проходив строкову службу у збройних силах СРСР. Записи щодо проходження служби в Радянській армії містяться також і у трудовій книжці позивача.

Отже відповідач при розгляді документів повинен був вирішити питання, щодо права позивача на зарахування періоду проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах

При вирішені цього спору суд керується ч. 2 ст. 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Критерій "прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

На думку суду, оскаржуване рішення складено без врахування розтлумачених критеріїв, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з застосуванням положень статті 245 КАС України, шляхом обрання належного способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права шляхом визнання рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії протиправним та його скасування, зобов`язання повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням відповідного стажу роботи та зобов`язання повторно розглянути питання щодо зарахування до пільгового стажу періоду навчання позивача та проходження служби в армії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13, ) про визнання протиправним та скасування, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 27.08.2020 року № 5268 про відмову в призначенні пенсії;

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.08.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування врахувавши при цьому до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи на ПО Шахтарська-Глибока, з 26.06.1991 по 31.08.1991, 21.07.1992 по 26.09.1992, з 19.08.1993 по 11.01.1995, Шахті Комсомолець Донбасу з 03.02.1995 по 04.04.1997, з 14.04.1997 по 22.06.1998, з 21.01.2002 по 15.03.2017; Шахті Рассвет з 06.01.1999 по 10.01.2002.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області розглянути питання щодо зарахування до пільгового стажу період навчання ОСОБА_1 та проходження служби у рядах Радянської армії із врахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85232, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 09 грудня 2020 року.

Суддя І.В. Буряк