Справа № 400/5738/20
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2020-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

11 грудня 2020 р. № 400/5738/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марича Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження

заявуОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до:1. Міністерства юстиції України, вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001 2. Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001
про:забезпечення позову,
ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом:

- зупинення дії оформленого протоколом від 08.12.2020 року № 47 рішення дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 (здійснює діяльність приватного виконавця на підставі посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 01.06.2017 року Міністерством юстиції України, РНОКПП НОМЕР_2 ) до дисциплінарної відповідальності за результатом розгляду подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності за скаргою ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 57726151 та застосування до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на 1 місяць;

- заборони Міністерству юстиції України (або іншим уповноваженим на це особам) вносити в Єдиний реєстр приватних виконавців України інформацію про рішення дисциплінарної комісії приватних виконавців, оформлене протоколом від 08.12.2020 № 47, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 (здійснює діяльність приватного виконавця на підставі посвідчення №0023, виданого 01.06.2017 Міністерством юстиції України, РНОКПП НОМЕР_2 ) до дисциплінарної відповідальності за результатом розгляду подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності за скаргою ОСОБА_2 у виконавчому провадженню № 57726151 та застосування до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на 1 місяць.

Клопотання обгрунтоване тим, рішення Дисциплінарної комісії щодо зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 може завдати неприпустимої шкоди законним правам та інтересам стягувачів за виконавчими провадженнями, які знаходяться на примусовому виконанні у виконавця, передача виконавчих проваджень іншому виконавцю не є можливою, оскільки Міністерством юстиції України та дисциплінарною комісією приватних виконавців при Міністерстві юстиції України не розроблений відповідний порядок. Також заявник зазначив, що отримання виконавцем основної винагороди від здійснення професійної діяльності є єдиним джерело доходу. Крім того, приватним виконавцем Куліченко Д.О. укладено трудовий договір з помічником, тому зупинення діяльності приватного виконавця матиме наслідком, відповідно до ст. 30 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», зупинення діяльності помічника приватного виконавця. Рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності завжди буде міститися у Реєстрі приватних виконавців, оскільки видалення зазначеного запису не передбачено законом та неможливо технічно. наявність зазначеного запису матиме негативний вплив на ділову репутацію виконавця.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї докази, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, установити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може ускладнити виконання рішення суду.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими, репутаційними, службовими та професійними наслідками.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі №826/8556/17, від 25.04.2019 року у справі № 826/10936/18 та від 30.09.2020 року у справі № 640/1305/20.

Позивач звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову у зв`язку з прийняттям Дисциплінарною комісією приватних виконавців при Міністерстві юстиції України рішення від 08.12.2020 року № 47, оформленого протоколом, про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на один місяць.

Заявник просить зупинити дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, дія якого обмежена у часі, і його зупинення в порядку забезпечення позову, фактично указує на вирішення позовних вимог в адміністративному спорі по суті з огляду на їх тимчасовий характер.

Стосовно доводу, що факт застосування дисциплінарного стягнення впливає на професійну діяльність заявника і приводить до негативних наслідків щодо цієї діяльності, впливає на репутацію позивача, суд вважає за необхідне наголосити, що дисциплінарна відповідальність завжди носить негативний характер щодо особи, до якої вона застосовується, з огляду на її характер, як захід примусу.

Аргумент, що застосованим дисциплінарним заходом здійснено втручання у право позивача на працю, яке нерозривно пов`язане з правом на життя судом до уваги не приймається, оскільки вимагає оцінки пропорційності застосованого заходу вчиненого дисциплінарного проступку, що не допустимо при вирішенні питання забезпечення позову.

Суд зауважує, що Дисциплінарною палатою приватних виконавців при Міністерстві юстиції України застосовано до заявника захід дисциплінарного впливу, який передбачений ст. 41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Щодо визначеної позивачем підстави для забезпечення позову про наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності оскаржуваного рішення, суд зазначає, що в цьому випадку наявність ознак протиправності оскаржуваного рішення може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності. Застосування заходів забезпечення позову в цьому випадку фактично вирішує справу по суті предмету позову.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.11.2020 року по справі № 640/9636/20.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, метою забезпечення позову не може бути захист прав та інтересів стягувачів по виконавчих провадженнях, які знаходяться на виконанні заявника, та помічників приватного виконавця.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись положеннями ст.ст. 154, 242, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви - відмовити.

2. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст. ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є. В. Марич