Справа № 560/5581/20
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5581/20
РІШЕННЯ

іменем України

14 грудня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук А.М.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про визнання недійсним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Хмельницької міської ради, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення 44 сесії Хмельницької міської ради за №10 від 28.08.2020, в частині відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0.75 га для ведення особистого селянського господарства з метою передачі її у власність території міста Хмельницького та зобов`язати Хмельницьку міську раду повторно розглянути заяву від 22.07.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та прийняти рішення по заяві в місячний термін, після набрання рішенням суду законної сили, з урахуванням правових висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22 липня 2020 року звернувся до Хмельницької міської ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.75 га для ведення особистого селянського господарства на території м. Хмельницького з метою передачі її у власність. Рішенням 44 сесії №10 від 28.08.2020 Хмельницька міська рада відмовила в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки, вказавши, що бажане місце розташування земельної ділянки яку зазначив позивач на графічних матеріалах, не відповідає Генеральному плану та плану зонування м. Хмельницького. Позивач, не погоджуючись з рішенням відповідача, звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.10.2020 відкрито провадження в цій адміністративній справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

В поданому до суду відзиві на позов, відповідач зазначає, що згідно з Планом зонування території міста Хмельницького, затвердженим рішенням 5 - ої сесії Хмельницької міської ради від 30.03.2011 №25, відображена на долучених до заяви ОСОБА_1 скріншотах з публічної кадастрової карти земельна ділянка знаходиться в зоні зелених насаджень спеціального призначення (Р-2с) та зоні земель водного фонду (Р-4).

Відповідно до Плану зонування території міста Хмельницького зона зелених насаджень спеціального призначення (Р-2с), яка виділена для забезпечення правових умов створення і збереження спеціальних зелених насаджень як фактору захисту навколишнього природного середовища від негативного антропогенного впливу та умов функціонування зеленого господарства міста. Переважними видами забудови та іншого використання земельних ділянок у вказаній зоні є озеленення (посадка дерев, кущів, газонів) санітарно-захисних зон підприємств, шумових зон об`єктів транспорту, охоронних зон повітряних ліній електропередач, коридорів та інших комунікацій, зон санітарної охорони об`єктів водопостачання, територій зсувів тощо. Теж саме стосується і Генерального плану міста Хмельницького, затвердженого рішенням дев`ятнадцятої сесії Хмельницької міської ради від 06.08.2008 №4, оскільки бажана земельна ділянка знаходиться на території зелених насаджень загального користування. Саме частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта, крім інших, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації. З огляду на наведене вище, місце розташування земельної ділянки, на яку позивач бажає отримати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з видом цільового призначення для ведення особистого селянського господарства не відповідає вимогам Земельного кодексу України, Водного кодексу України, Закону України "Про Державний земельний кадастр", Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Генеральному плану міста Хмельницького, Плану зонування території міста Хмельницького, що узгоджується з наведеним переліком підстав в частині 7 статті 118 ЗК України стосовно невідповідності обраного місця розташування об`єкта визначеним вимогам для відмови у наданні земельної ділянки. В задоволені позовних вимог просить відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

22 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницької міської ради із заявою, в якій просив надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,75 га для ведення особистого селянського господарства на території м. Хмельницького з метою передачі її у власність.

Рішенням 44 сесії Хмельницької міської ради №10 від 28.08.2020 відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :35:001:2198 орієнтовною площею 0,75 га з метою передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства на території м. Хмельницького, оскільки місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам Земельного кодексу України, Водного кодексу України, Закону України "Про Державний земельний кадастр", Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Генеральному плану міста Хмельницького, Плану зонування території міста Хмельницького, що узгоджується з частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням 44 сесії Хмельницької міської ради від 28.08.2020 №10, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,75 га для ведення особистого селянського господарства на території м. Хмельницького з метою передачі її у власність, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є ЗК України, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту б) частин першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до частин першої та третьої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються, зокрема, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Отже, ЗК України встановлює, що до клопотання про отримання земельної ділянки слід обов`язково додавати графічні матеріали, на яких зазначено її бажане місце розташування земельної ділянки. Метою надання цих матеріалів є необхідність її ідентифікації для перевірки відповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. З цих матеріалів можна виявити обставини, що можуть бути підставами відмови за частиною 6 статті 118 ЗК України.

Згідно з частинами 1, 5 статті 35 закону України "Про Державний земельний кадастр" кадастрова карта (план) ведеться для актуалізованого відображення у часі об`єктів Державного земельного кадастру у межах кадастрового кварталу, кадастрової зони, у цілому в межах території адміністративно-територіальної одиниці (село, селище, місто, район, область, АР Крим). Викопіювання з кадастрової карти (плану) може бути надане фізичним та юридичним особам. Порядок надання такого викопіювання встановлюється Порядком ведення Державного земельного кадастру.

Отже, основою землеустрою в Україні є дані Державного земельного кадастру до якого вносяться відомості про всі без виключення землі. Ведення Державного земельного кадастру відповідно до пункту 4 наведеного Положення здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр.

Відтак, графічні матеріали, що подаються громадянами для безоплатного отримання у власність земельних ділянок, мають ґрунтуватись на даних Державного земельного кадастру. Від перевірки цих підстав залежить рішення органу, що уповноважений розпоряджатись земельною ділянкою про надання чи відмову в надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд встановив, що до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою позивач додав графічний матеріал з Публічної карти України з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Разом з цим, у постанові від 09.01.2020 у справі № 812/1264/17 Верховний Суд дійшов висновку, що додані до своєї заяви графічні матеріали (викопіювання), на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, роздруковані із Публічної кадастрової карти України, інформація в якій створена належним суб`єктом, є належним документом із відображенням інформації, яка дає можливість ідентифікувати бажану земельну ділянку на місцевості, та містить прив`язку земельної ділянки до відповідного населеного пункту, площу бажаної земельної ділянки.

Таким чином відсутність координат не може слугувати підставою для відмови у наданні дозволу на розробленням проекту землеустрою.

Вимагаючи зазначити координати земельної ділянки до визначення її кадастрового номеру, відповідач діяв протиправно, оскільки координати земельної ділянки є складовою проекту землеустрою та не можуть бути самостійно визначені заявником до виготовлення проекту та присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру. Тому незазначення координат земельної ділянки не може слугувати підставою для відмови у наданні дозволу на розробленням проекту землеустрою щодо цієї ділянки.

Так, відповідно до статті 1 закону України "Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі статтею 1 закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту, план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Відповідно до частини 1 статті 16 закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.

Суд встановив, що у Плані зонування території міста Хмельницького, затвердженому рішенням 5 сесії Хмельницької міської ради від 30.03.2011 №25, відображена на долученому до звернення викопіюванні земельна ділянка входить до зони зелених насаджень спеціального призначення (Р-2с), та зоні земель водного фонду, яка виділена для забезпечення правових умов створення і збереження спеціальних зелених насаджень як фактору захисту навколишнього природного середовища від негативного антропогенного впливу та умов функціонування зеленого господарства міста.

За Генеральним планом міста Хмельницького від 06.08.2008 № 4 ця земельна ділянка знаходиться на території зелених насаджень загального користування.

Відповідно до статті 60 ЗК України та статті 88 ВК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Таким чином, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджуються окремий порядок надання та використання.

Згідно із пунктом «ґ» частини третьої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать зокрема землі водного фонду, крім випадків, визначених Земельним кодексом України.

Оскільки ведення особистого селянського господарства не належить до переважних видів забудови та іншого використання земельних ділянок у зоні зелених насаджень спеціального призначення, тому не може бути дозволеним видом використання земельних ділянок.

Відповідно до частини 4 статті 24 закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території, забороняється.

Відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З огляду на вищенаведене, виявивши, що цільове призначення земельної ділянки, яку має намір одержати позивач, не відповідає вимогам Земельного кодексу України, Водного кодексу України, Закону України "Про Державний земельний кадастр", Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Генеральному плану міста Хмельницького, Плану зонування території міста Хмельницького, міська рада мала законні підстави для прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність з підстав невідповідності місця розташування об`єкта вимогам містобудівної документації. Отже, діяла правомірно.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 822/1030/18 та від 29.09.2020 у справі №822/3589/17.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В процесі судового розгляду суд дійшов до висновку, що рішення рішення 44 сесії Хмельницької міської ради від 28.08.2020 №10, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0.75 га для ведення особистого селянського господарства на території міста Хмельницького прийняте Хмельницькою міською радою на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, в зв`язку з чим у задоволенні позовну необхідно відмовити.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про визнання недійсним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Хмельницька міська рада (вул. Гагаріна, 3,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 33332218)

Головуючий суддя А.М. Ковальчук