Справа № 357/10659/20
Суддя: Орєхов О. І.
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 грудня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 2 Батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області капрала поліції Зоц Юлії Іванівни про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адмінінстративним позовом до поліцейського взводу № 1 роти № 2 Батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області капрала поліції Зоц Юлії Іванівни про скасування постанови, мотивуючи тим, що 11.10.2020 р. поліцейським взводу №1 роти №2 Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Зоц Ю.І. відносно нього винесено постанову серія ДП18 № 753681 про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до цієї постанови його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП з тих підстав, що керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Одеса водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП України, внаслідок чого до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу 510 грн.

Постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не вчиняв адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП і його не позбавляли права керування.

При накладенні на нього адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом як особою, позбавленою права керування, такі обставини були відсутні, оскільки суд не позбавляв його права керування транспортним засобом.

Тобто, на час складення постанови 11.10.2020 р. він не був позбавлений права керування транспортними засобами, постанова суду або іншого органу про позбавлення його керування транспортними засобами щодо нього станом на 11.10.2020 р. - не виносилася.

Раніше, в нього було тимчасове обмеження у праві керування т/з, яке було накладено постановою державного виконавця від 28.08.2019 р.

Проте, постановою державного виконавця від 10.10.2019 р. було скасоване тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, яке раніш було встановлене постановою від 28.08.2019 р.

З того часу, в нього не було ні обмеження у праві керування т/з, ні позбавлень права керування т/з.

Більш того, тимчасове обмеження у праві керування, ніяким чином не відноситься до ч.4 ст. 126 КУпАП, яка визначає відповідальність за керування т/з особою, яка позбавлена права керування.

Оскільки ні суд, ні інший орган не позбавляв його права керування транспортним засобом, висновки відповідача про те, що він 11.10.2020 р. керував транспортним засобом «будучи позбавленим права керування», не відповідають дійсним обставинам справи і не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Відповідно, ніякого правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП він не вчиняв і в його діях відсутній склад такого правопорушення. Таким чином, відповідачем було складено незаконну постанову, факти, викладені в ній, не відповідають дійсності.

Просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія ДП18 № 753681 від 11.10.2020 р., винесену капралом поліції Зоц Юлією Іванівною - поліцейським взводу № 1 роти № 2 Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП України у вигляді штрафу 510 грн. ( а. с. 1-2 ).

Ухвалою судді від 30 жовтня 2020 року відкрито провадження у зазначеній справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 17-18 ).

25 листопада 2020 року за вх. № 45529 судом отримано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач ОСОБА_2 просить суд у позові відмовити в повному обсязі мотивуючи тим, що у даному випадку відповідач перевіряючи на службовому планшеті через службову базу ІПНП «АРМОР» особу водія виявив накладене обмеження постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.08.2019 (виконавче провадження ВП № 58599931 Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, витяг з бази ІПНП «АРМОР» додається до відзиву). Під час розгляду справи позивачем на було надано жодних доказів того, що виконавче провадження ВП № 58599931 закрите, обмеження на право керування транспортними засобами знято. Таким чином у відповідача не було підстав не притягувати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

03 грудня 2020 року за вх. № 47315 та від 07.12.2020 року за вх. № 47940 судом отримано ідентичні відповіді на відзив, підписані предтсавником позивача - адвокатом ОСОБА_3 , в яких посилався на наступне.

Відповідач здійснює підміну понять «позбавлення права керування» та «тимчасове обмеження у праві керування» транспортними засобами.

Керування за наявності тимчасового обмеження у праві керування становить склад правопорушення за ч. З ст. 126 КУпАП, а не за ч.4 ст. 126 КУпАП.

Стаття 126. Керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

3. Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

4. Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки ОСОБА_1 не позбавлявся права керування, притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП - є незаконним.

Відповідачем у спірних правовідносинах застосовано ч. 4 ст. 126 КУпАП, за відсутності для цього підстав (відсутність факту позбавлення права керування, яке може застосовуватися виключно судом).

Більш того, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, яке відповідачем помилково кваліфіковано як «позбавлення права керування», було скасовано постановою державного виконавця від 10.10.2019 р. у виконавчому провадженні № 58599931.

Сторона позивача стверджує, що ніякого правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 не вчиняв і в його діях відсутній склад такого правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив представник позивача просив суд розглянути справу без присутності позивача та його представника.

Відповідач поліцейський взводу № 1 роти № 2 Батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області капрал поліції Зоц Юлія Іванівна в судове засідання не з`явилася, направляючи відзив на позовну заяву, в прохальній її частині просила провести розгляд справи за відсутності відповідача.

Інших заяв та клопотань з боку учасників судового розгляду на адресу суду не надходило.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене, положення ст. 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом 29.10.2020 р., що підтверджується штампом суду (а.с. 1), щодо оскарження постанови від 11.10.2020 р., не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку, так як, згідно наявного поштового конверту ( а. с. 13 ) вбачається, що адміністративний позов позивачем був направлений до суду 21.10.2020 року.

Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В оскарженій позивачем постанові зазначено, що 11.10.2020 о 20 год 20 хв. водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою Київська обл, автомобільна дорога М-05, 78 км. при цьому маючи тимчасові обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.08.2019 ВП № 58599931, чим порушив 2.1.а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Оскаржувальна постанова про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ДП 18 № 753681 була винесена поліцейським взводу № 1 роти № 2 Батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області капралом поліції Зоц Юлією Іванівною.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладеннястягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень не надано жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 126 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення субєкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин зазначених в оскаржуваній постанові не надано.

Отриманий судом відзив на адміністративний позов не містить жодного належного обгрунтування стосовно правомірності прийнятого рішення поліцейським при складанні оскаржувапної постанови відностно позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Пунктами 1.1, 1.9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон), поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень: припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Керуючись ст. 35 Закону України про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив правила дорожнього руху.

Отже, як встановлено з матеріалів справи позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Однак, з боку відповідача не надано до суду жодного належного та допустимого доказу тому, що позивач керуючи транспортним засобом був позбавлений права такого керування.

Посилання представника відповідача, що в даному випадку відповідач перевіряючи на службовому планшеті через службову базу ІПНП «АРМОР» особу водія виявив накладене обмеження постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.08.2019 (виконавче провадження ВП № 58599931 Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, витяг з бази ІПНП «АРМОР» не може бути враховано судом так, як позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності саме за ч. 4 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

За керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП.

До того ж, з доданих позивачем до позовної заяви доказів вбачається, що дійсно постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.08.2019 року, винесеної старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бойправ Андрієм Олександровичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно Виконавчого листа № 753/10420/18 від 01.03.2019 року ( а. с. 8-9 ).

Однак, постановою вищевказаного державного виконавця від 10.10.2019 року скасовано тимчасове обмеження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві керування транспортними засобами, яке було постановлено постановою від 28.08.2019 року старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бойправ Андрієм Олександровичем № 58599931 ( а. с. 10-11 ).

У рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дії поліцейського при складанні постанови відносно позивача є протиправними, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач не просив стягнути з відповідача понесені останнім судові витрати, тому суд вважає такі витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України, ст. ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 90, 122, 132, 139, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст. ст. 7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про Національну поліцію», суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 2 Батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області капрала поліції Зоц Юлії Іванівни про скасування постанови, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП18 № 753681 від 11.10.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , - закрити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 );

Відповідач: Поліцейський взводу № 1 роти № 2 Батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області капрал поліції Зоц Юлія Іванівна ( адреса місцезнаходження: 09109, Київська область, м. Біла Церква, вул. Сухоярська, буд. 18-А ).

Повний текст судового рішення складено 09 грудня 2020 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов