Справа № 420/331/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/331/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ), Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65026, м. Одеса, Думська площа, 1) про визнання протиправною бездіяльності щодо неналежного розгляду звернень від 18.06.2018 року, від 08.08.2018 року, від 17.09.2018 року, від 11.01.2019 року, від 26.02.2019 року; стягнення шкоди у розмірі 75114 грн.; заборону за вмотивованими письмовими рішеннями УДАБК експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію; знесення самочинно збутового об`єкту.-

ВСТАНОВИВ:

До суду 15 січня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ), Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65026, м. Одеса, Думська площа, 1) про визнання протиправною бездіяльності щодо неналежного розгляду звернень від 18.06.2018 року, від 08.08.2018 року, від 17.09.2018 року, від 11.01.2019 року, від 26.02.2019 року; стягнення шкоди у розмірі 75114 грн.; заборону за вмотивованими письмовими рішеннями УДАБК експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію; знесення самочинно збутового об`єкту.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 05 лютого 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 18.06.2018р. представник позивача постійно повідомляє Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про те, що транспортний цех за адресою АДРЕСА_7 який належить ОСОБА_2 , який мешкає за адресою АДРЕСА_3 , 30.11.2017р. згорів, позивач, в якого згоріло все майно на суму 1883729 грн., був орендарем частини приміщення.

Так, позивач вважає, що пожежа сталася з вини ОСОБА_2 , так як він здавав в оренду приміщення транспортного цеху, які не були пристосовані для виробництва побутової хімії; меблів; палива з полімерних матеріалів на основі тирси; для зварювальних робіт з металевими виробами та інших вогненебезпечних виробництв, що підтверджується Висновком пожежної інспекції №04/86/30.11.2017 з дослідження технічної причини виникнення пожежі.

Також, позивач зазначив, що приміщення 1, 2, 3, 4, 5, 6, вказані на план-схемі у Додатку до Висновку №04/86/30.11.2017 (Додаток 7), не були пристосовані до виробництва пально-небезпечних виробів (брикетів до опалювальних печей, які складалися із горючих матеріалів - тирси, насіння, сіна та соломи, вугільний пил, ці матеріали сушилися на електропечах та дробилися), із-за яких сталося загоряння. Такі приміщення для вогненебезпечних робіт повинні були бути відокремлені протипожежними стінами, що забезпечують непоширення пожежі в суміжні частини будинку, із своєї протипожежною сигналізацією, протипожежними гідрантами згідно Державних будівельних норм України ДБН ВЛ .1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» п.п. 6.5; 6.6; 6.9; 6.11; 6.13, без вказаних протипожежних заходів ОСОБА_2 не мав права здавати в оренду ці приміщення.

Позивач звернув увагу на те, що у зв`язку з порушенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ОСОБА_2 ст. 34 п.п.1, 3, 5, 6, 7, ст. 36, ст. 38 та відповідачами ст. 41 п. 3.1, 3.3 а, 3.3. б, 3.4, 3.6, 3.9, 3.11, 4, а також арешту на згорілий транспортний цех та заборону здійснювати будівництво ангарів ОСОБА_2 почав будівництво 5 ангарів за допомогою фірми - Завод металоконструкцій «Оскар метал» без дозволу на будівництво; без дозволу на землю; не маючи нового технічного паспорту; без протипожежних заходів; без відводу землі під 5 нових ангарів; без проектно-кошторисної документації та при наявності заборони судом здійснювати будівництво ангарів.

Позивач зазначив, що звертався до відповідача із заявами, в яких просив провести перевірку згорілого об`єкту - нежитлової будівлі транспортного цеху за адресою АДРЕСА_4 , загальною площею 1229,5 кв. м та побудованих на його місці 5 ангарів, відповідність технічної документації, узгодженої на нове будівництво з усіма зацікавленими інстанціями, однак у відповідь на заяви отримував від відповідача листи, які не містять відповіді на питання, зазначені у заяві.

Таким чином, враховуючи те, що позивач так не отримав відповіді на свої заяви, він звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути моральну шкоду та відшкодувати збитки, заборонити за вмотивованими письмовими рішеннями УДАБК експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію; знести самочинно збутового об`єкту.

До суду 19 лютого 2020 року від третьої особи ОСОБА_2 надійшли заперечення на позов, відповідно до яких третя особа заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що на момент пожежі позивач був орендарем частини приміщень за вказаною адресою, проте після пожежі він припинив орендні відносини з власником будівлі та звернувся до суду загальної юрисдикції з позовом про відшкодування шкоди, проте у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено.

Таким чином, третя особа вважає, що аналіз наведених норм Конституції України та процесуального права дає підстави для висновку про відсутність порушення майнових та особистих прав позивача, оскільки його стосунки до зазначеного у позові об`єкту були припинені на момент виникнення викладених у позові обставин.

До суду 25 лютого 2020 року від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26 лютого 2020 року клопотання відповідача задоволено та розгляд справи продовжено за правилами загального позовного провадження.

Також, до суду 26 лютого 2020 року (вхід. №ЕП/1908/20) від відповідача - УДАБК ОМР надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що звернення позивача розглядалося у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строки та відправлення листів-відповідей здійснювалось на адресу позивача простими поштовими відправленнями.

Відповідач зазначив, що у своїх зверненнях Позивач повідомляє про факти порушення вимог містобудівного законодавства, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті за адресою: АДРЕСА_4 та просив здійснити державний архітектурно-будівельний контроль, провести перевірку згорілого об`єкту - нежитлової будівлі транспортного цеху за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 1229,5 кв. м та побудованих на його місці 5 ангарів, відповідність технічної документації, узгодженої як нове будівництво, із усіма зацікавленими інстанціями; провести перевірку достовірних даних по вищевказаному об`єкту із виявленням фактів самовільного будівництва та залучення до проведення перевірки головного інспектора будівельного нагляду виконкому міської ради м. Одеси, а також органи прокуратури та Національної поліції у зв`язку з тим, що маються всі підстави рахувати пожежу справою рук власника нежитлової будівлі транспортного цеху за адресою: АДРЕСА_4 - ОСОБА_2 для швидкого будівництва без документації 5 ангарів, у випадку виявлення порушень вимог законодавства - заборонити експлуатацію вищевказаних ангарів та накласти штрафні санкції у відповідності із законом (лист від 19.06.2018року).

Також, відповідач зазначив, що відповідно до своїх повноважень, 26.07.2018 року Управлінням було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті «Виконання будівельних робіт з будівництва ангарів за адресою: АДРЕСА_4 » та під час проведення перевірки встановлено, що ОСОБА_2 виконано роботи з будівництва п`яти ангарів (орієнтовною площею - 200 кв.м кожний) на місті зруйнованої під час пожежі, будівлі транспортного цеху за адресою: АДРЕСА_5 та за результатами перевірки було складено акт перевірки, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та видано припис про усунення порушення з терміном на його виконання, та за вчинені правопорушення ОСОБА_2 буде притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченою частиною 5 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окрім того, відповідач зазначив, що Управлінням зазначено, що розгляд питання щодо встановлення причин виникнення пожежі, викладених у зверненні Позивача, має здійснюватися у системному зв`язку з іншими положеннями законів, які встановлюють юридичні гарантії їх реалізації у сферах, не віднесених до правового регулювання Управління.

Відповідачем у відзиві зазначено, що надалі, до раніше наданої відповіді (від 28.03.2019 року №01- 10/274 -зг) додатково повідомлено Позивача про те, що 11.04.2019 року проведена перевірка виконання вимог припису № 433/18 від 26.07.2018 року за адресою: АДРЕСА_4 та за результатами перевірки, складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності та протокол про адміністративне правопорушення щодо невиконання законних вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю, відповідно до ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

Також, відповідач зазначив, що 25.04.2019 року винесено постанову № 342/19 по справі про адміністративне правопорушення, в якій власника нежитлових будівель (ангарів), розташованих за адресою: АДРЕСА_4 - ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 6800 гривень.

Таким чином, відповідач зазначив, що Управлінням вжито вичерпних заходів реагування стосовно питань викладених у зверненні Позивача.

До суду 06 березня 2020 року (вхід. № 10597/20) від позивача надійшла відповідь на заперечення третьої особи ОСОБА_2 та 06.03.2020 року (вхід. № 10596/20) відповідь на відзив відповідача, відповідно до яких позивач наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач не надав суду заперечення на відповідь на відзив.

Від третьої особи Одеської міської ради письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог до суду не надані.

Ухвалою від 20 березня 2020 року за клопотанням учасників справи зупинено провадження у адміністративній справі №420/331/20 до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання 15 жовтня 2020 року поновлено провадження у справі та закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті на 17 листопада 2020 року.

На судове засідання, призначене на 17 листопада 2020 року позивач або його представник не з`явилися, позивач повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить розписка, до суду 17 листопада 2020 року (вхід. № 48717/20) від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача на судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить розписка.

До суду 17 листопада 2020 року (вхід. № ЕП/21281/20) від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою від 17 листопада 2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі №420/331/20, відмовлено.

Представник Одеської міської ради на судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про що свідчить розписка.

ОСОБА_2 або його представник на судове засідання також не з`явився, викликався до суду належним чином, про що свідчить телефонограма.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 17 листопада 2020 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Учасниками справи не заперечується, що позивач був орендарем частини приміщення за адресою АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_2 . Також учасниками справи не заперечується факт, що 30.11.2017р. це приміщення згоріло.

Матеріалами справи підтверджено, що 30 березня 2018 року Начальником ДПВ АРЗ СП ГУДСНС України в Одеській області затверджено Висновок № 04/86/30.11.2017 з дослідження технічної причини виникнення пожежі, яка сталася 30.11.2017 року в будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , відповідно до якого осередок пожежі, яка сталась 30.11.2017 року в будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 знаходився в північній частині на території, яку орендував ФОП ОСОБА_3 в районі розташування печі для сушки сировини (сушильної печі) та найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі стало потрапляння розжарених часток на горючі матеріали з печі для сушки сировини (сушильної печі), що розташовувалась на території ФОП ОСОБА_3 , що призвело до їх займання та розвитку пожежі (Т.1, а.с. 13-17).

Так, у висновку зазначено, що на частині території, яка належала ФОП ОСОБА_3 було організовано виробництво палива з полімерних матеріалів виготовлення брикетів у вигляді тирси.

Також, матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 28 лютого 2018 року по справі № 521/21062/17 накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , який належить на праві власності ОСОБА_2 .

Також, ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси по справі № 521/21062/17 06 червня 2018 року заборонено ОСОБА_2 здійснювати будівництво ангарів за адресою: АДРЕСА_4 .

Суд встановив, що позивач 19.06.2018 року звернувся із заявою до Управління ДАБІ Одеської міської ради, в якій просив здійснити державний архітектурно-будівельний контроль, провести перевірку згорілого об`єкту - нежитлової будівлі транспортного цеху за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 1229,5 кв. м та побудованих на його місці 5 ангарів, відповідність технічної документації, узгодженої як нове будівництво, із усіма зацікавленими інстанціями; провести перевірку достовірних даних по вищевказаному об`єкту із виявленням фактів самовільного будівництва та залучення до проведення перевірки головного інспектора будівельного нагляду виконкому міської ради м. Одеси, а також органи прокуратури та Національної поліції у зв`язку з тим, що маються всі підстави рахувати пожежу справою рук власника нежитлової будівлі транспортного цеху за адресою: АДРЕСА_4 - ОСОБА_2 для швидкого будівництва без документації 5 ангарів, у випадку виявлення порушень вимог законодавства - заборонити експлуатацію вищевказаних ангарів та накласти штрафні санкції у відповідності із законом.

Листом від 30.07.2018 року вих. № 01-10/274-3г Управління ДАБК ОМР повідомило ОСОБА_2 про те, що на підставі наказу 02.07.2018 року та звернення фізичних осіб про порушення вимог містобудівного законодавства, Управлінням було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті «Виконання будівельних робіт з будівництва ангарів за адресою: АДРЕСА_4 » та під час проведення перевірки встановлено, що ОСОБА_2 виконано роботи з будівництва п`яти ангарів (орієнтовною площею - 200 кв.м кожний) на місті зруйнованої під час пожежі, будівлі транспортного цеху за адресою: АДРЕСА_5 без отримання дозволу на виконання таких робіт, чим порушено п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 2 пункту 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.02.2011 року № 466 та призначено розгляд справи про адміністративне правопорушення. До листа додано акт, протокол та припис (т.1, а.с.133-134).

Також, суд встановив, що листом від 06.08.2018 року вих. № 01-10/274-3Г УДАБК ОМР повідомило позивача про те, що 26.07.2018 року Управлінням проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті «Виконання будівельних робіт з будівництва ангарів за адресою: АДРЕСА_4 » та за результатами перевірки складено акт перевірки та протокол про правопорушення та припис про усунення порушень з терміном його виконання (т.1, а.с. 135-136).

Матеріалами справи підтверджено, що Управлінням ДАБК ОМР було прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення від 09.08.2018 року та накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на 8500 грн. відповідно до ч. 5 ст. 96 КУпАП.

Відповідачем надані суду копії квитанцій про сплату ОСОБА_2 штрафу за постановою Управління ДАБК ОМР № 512/18 частками (а.с. 144-146, т.1).

Позивач 17 вересня 2019 року звернувся із заявою до відповідача, в якій просив надати відповіді на питання, поставлені у заявах від 18.06.2018 року та від 08.08.2018 року, та листом від 17.10.2018 року вих. № 01-10/274-3Г відповідач повідомив позивача про те, що за вчиненні правопорушення у сфері містобудівної діяльності ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності. (Т.1, а.с.32).

Також, матеріалами справи підтверджено, що з подібними заявами позивач звертався до УДАБК ОМР 11 січня 2019 року, 26 лютого 2019 року.

Суд встановив, що УДАБК ОМР листами від 11.02.2019 року вих. № 101-10/274-3Г повідомило позивача про те, що неможливо потрапити до об`єкту за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки власник або його уповноважена особа були відсутні, що унеможливило проведення перевірки та відповідно до листа від 28.03.2019 року вих. № 01-101/274-3Г повідомлено позивача про те, що було здійснено перевірку за адресою за адресою: АДРЕСА_4 , про що надано відповіді позивачу у попередніх зверненнях.

Також листом від 26.04.2019 року № 01-10/274-3г відповідач додатково повідомив позивачу до раніше поданої відповіді щодо проведеної перевірки, що управлінням 11.04.2019 року проведена перевірка виконання вимог припису № 433/18 від 26.07.2018 року та за результатами перевірки складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності та протокол про адміністративне правопорушення щодо невиконання законних вимог припису. Також 25.04.2019 року винесено постанову № 342/19 по справі про адміністративне правопорушення, в якій ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 6800 грн. (а.с. 143, т.1).

Позивач вважає, що відповідачем при наданні відповіді на звернення позивача порушено вимоги Закону України «Про звернення громадян», чим завдано позивачу моральної шкоди, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо неналежного розгляду звернень позивача від 18.06.20218 року, 08.08.2018 року, 17.09.2018 року, 11.01.2019 року, 26.02.2019 року, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом;

6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється, зокрема, шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Законом України «Про звернення громадян» регулюються питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Розглянувши надані позивачем звернення, адресовані до УДАБК ОМР та надані на них відповіді, суд встановив, що відповідачем надано відповіді у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян».

Окрім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що відправлення листів-відповідей на адресу позивача здійснювалось простими поштовими відправленнями, що відповідно унеможливлює подання з боку Управління будь-яких фіскальних чеків або описів вкладення у поштові конверти.

Стосовно розгляду звернень по суті порушених у них питань, суд встановив, що 26.07.2018 року Управлінням було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті «Виконання будівельних робіт з будівництва ангарів за адресою: АДРЕСА_4 » та встановлено, що ОСОБА_2 виконано роботи з будівництва п`яти ангарів (орієнтовною площею - 200 кв.м кожний) на місті зруйнованої під час пожежі, будівлі транспортного цеху за адресою: АДРЕСА_5 .

За результатами перевірки було складено акт перевірки №000920, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та видано припис про усунення порушення з терміном на його виконання, про що було повідомлено позивача. Також відповідачем прийняті постанови по справі про адміністративне правопорушення, якими ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суми 8500 грн. та 6 800 грн.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем розглянуто звернення позивача та надано відповіді у порядку та строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян», та вжиті заходи за результатами розгляду вказаних заяв, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсним обставинам у справі, а тому не належать задоволенню.

Стосовно позовних вимог про заборону експлуатації закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію та знесення самочинно збудованого об`єкту за адресою: АДРЕСА_5 - 5 ангарів з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкту за рахунок ОСОБА_2 , суд зазначає таке.

Як встановлено судом, у період з 20.07.2018 року по 26.07.2018 року Управлінням було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті «Виконання будівельних робіт з будівництва ангарів за адресою: АДРЕСА_4 » та під час проведення перевірки встановлено, що ОСОБА_2 виконано роботи з будівництва п`яти ангарів (орієнтовною площею - 200 кв.м кожний) на місті зруйнованої під час пожежі, будівлі транспортного цеху за адресою: АДРЕСА_5 та за результатами перевірки було складено акт перевірки, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та видано припис про усунення порушення з терміном на його виконання, за вчинені правопорушення ОСОБА_2 та повідомлено позивача, у разі невиконання припису, буде притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченою частиною 5 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Матеріалами справи підтверджено, що третя особа була притягнута до адміністративної відповідальності за встановлене правопорушення передбачене ч. 5 ст. 96 КУпАП.

Також матеріалами справи підтверджено, що у період з 04.04.2019 року 11.04.2019 року 11 квітня 2019 року посадовими особами Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності ОСОБА_2 , за результатами якого складено відповідний акт № 000532 від 11 квітня 2019 року, яким встановлено не виконання ОСОБА_2 вимог припису Управління № 433/18 від 26.07.2018 року та 25.04.2019 року відповідачем винесено постанову № 342/19 по справі про адміністративне правопорушення, в якій власника нежитлових будівель (ангарів), розташованих за адресою: АДРЕСА_4 - ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 6800 гривень за не виконання припису Управління № 433/18 від 26.07.2018 року, а саме - не отримано право на виконання будівельних робіт з нового будівництва п`яти ангарів та не демонтовано самочинно збудовані будівлі.

У відзиві на позовну заяву третя особа ОСОБА_2 зазначив, що штраф був сплачений та документація замовлена, проте, до суду докази не надані.

Оцінюючи надані докази, суд виходить із приписів Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, порядок знесення самочинно збудованих об`єктів регулюється ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якої у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Таким чином, суд може ухвалити рішення про знесення самочинного збудованого об`єкта лише за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Враховуючи вищевикладені приписи закону та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позивачем обраний невірний спосіб захисту порушених прав, що є підставою для відмови у задоволенні вказаних позовних вимог.

Щодо позовних вимог про заборону експлуатації закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, суд зазначає, що з встановлених судом обставин вбачається, що відповідачем за виявлені в ході перевірки порушення вимог, вжито заходи реагування стосовно винної особи та притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги про заборону експлуатації закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію та знесення самочинно збудованого об`єкту за адресою: АДРЕСА_5 - 5 ангарів з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкту за рахунок ОСОБА_2 є необґрунтованими, а тому не належать задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення шкоди у розмірі 75114 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Зміст поняття моральної шкоди розкрито у статті 23 Цивільного кодексу України.

Так, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак, враховуючи те, що суд дійшов висновку, що відповідачем не допущено порушення прав позивача, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню повністю.

В прохальній частині позову позивач просить стягнути з відповідача витрати на надання правової допомоги у сумі 13880 грн.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено в повному обсязі, керуючись приписами ст. 139 КАС України, суд доходить висновку, що понесені позивачем витрати на правову допомогу не повертаються позивачу, та за відсутності понесених судових витрат у відповідача, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з позивача на користь суб`єкта владних повноважень.

Ухвалою суду від 05 лютого 2020 року позивачу відстрочено сплату судового збору в сумі 2 522, 40 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 АС України, витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, керуючись приписами ст. 139 КАС України, судовий збір в сумі 2 522, 40 грн. належить стягненню з позивача на спеціальний рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ), Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65026, м. Одеса, Думська площа, 1) про визнання протиправною бездіяльності щодо неналежного розгляду звернень від 18.06.2018 року, від 08.08.2018 року, від 17.09.2018 року, від 11.01.2019 року, від 26.02.2019 року; стягнення шкоди у розмірі 75114 грн.; заборону за вмотивованими письмовими рішеннями УДАБК експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію; знесення самочинно збутового об`єкту, - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Державного бюджету України (реквізити рахунку: УК у м.Одесі/Київський р-н/22030101; код отримувача 38016923; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); МФО89998, р/р UA4015005, код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір у розмірі 2 522, 40 грн. (дві тисячі п`ятсот двадцять дві гривні 40 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України, п. 3 Розділу IV Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.