Справа № 826/15224/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року

м. Київ

справа №826/15224/17

адміністративне провадження №К/9901/12229/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 826/15224/17

за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Альвар» до Головного управління ДФС у місті Києві, Державної фіскальної служби України про скасування наказів, визнання протиправними дій,

за касаційною скаргою Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду (склад колегії суддів: Беспалов О. О., Губська О. А., Парінов А. Б.) від 28 березня 2019 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У листопаді 2017 року ТОВ «Альвар» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у місті Києві та Державної фіскальної служби України, в якому просило:

- визнати протиправними дії (рішення) Державної фіскальної служби України із включення ТОВ «Альвар» до плану-графіку проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання на ІІ квартал 2017 року;

- скасувати накази № 4145 від 29 травня 2017 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Альвар» (код 38916558)» та № 6637 від 17 липня 2017 року «Про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Альвар» (код 38916558)», прийняті Головним управління ДФС у м. Києві.

2. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що оскаржувані накази не містять підстав та критеріїв, на підставі яких відповідачем здійснено відбір позивача та включено до плану-графіку і до якого саме ступеня ризику діяльності віднесено позивача як платника податків. Крім цього, відповідачем у період з 28 грудня 2015 року по 19 січня 2016 року, тобто у 2016 році вже проводилася аналогічна перевірка за період діяльності з 27 вересня 2013 року по 31 грудня 2014 року, про що було складено акт від 26 січня 2016 року № 16/26-15-13-01-04/38916558.

3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

4. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року задоволено апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Альвар».

Скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року.

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Альвар» задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправними дії Державної фіскальної служби України із включення товариства з обмеженою відповідальністю «Альвар» до плану - графіку проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання на ІІ квартал 2017 року.

Визнано протиправними та скасовано накази Головного управління ДФС у місті Києві № 4145 від 29 травня 2017 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Альвар» та № 6637 від 17 липня 2017 року «Про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Альвар».

Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Альвар» з Головного управління ДФС у місті Києві судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4000, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Альвар» з Державної фіскальної служби України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4000, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанцій, 28 квітня 2019 року Головне управління ДФС у м. Києві звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року залишити в силі.

6. Ухвалою Верховного Суду (у складі колегії суддів: ОСОБА_1., Бившевої Л. І., Хохуляка В. В.) від 10 червня 2019 року, після усунення недоліків касаційної скарги, відкрито касаційне провадження та встановлено строк для подання відзиву.

7. 10 жовтня 2019 року до Верховного Суду від ТОВ «Альвар» надійшов відзив на касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві, в якому позивач просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

8. На підставі розпорядження в. о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 2320/0/78-20 від 26 листопада 2020 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 15 жовтня 2020 року № 2830/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку».

9. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 листопада 2020 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.

10. Ухвалою Верховного Суду справу прийнято до свого провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом ДФС України від 31 березня 2017 року затверджено план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на ІІ квартал 2017 р., який доведено до відома Головного управління ДФС у м. Києві листом ДФС України від 04 квітня 2017 року № 8293/7/99-99-14-03-17. До вказаного плану-графіку включено ТОВ «Альвар».

12. 29 травня 2017 року Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено наказ № 4145, згідно з яким на підставі плану-графіка проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання на IІ квартал 2017 року, відповідно до статей 20, 77, 82 Податкового кодексу України, з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов`язкових платежів) вирішено провести документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Альвар» (код 38916558) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01 січня 2015 року по 31 березня 2017 року, тривалістю 20 робочих днів з 20 червня 2017 року по дату завершення перевірки.

13. Копія вказаного наказу № 4145 від 29 травня 2017 року та повідомлення про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Альвар» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01 січня 2015 року по 31 березня 2017 року були направлені позивачу 01 червня 2017 року засобами поштового зв`язку рекомендованим листом.

14. 17 липня 2017 року Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено наказ № 6637 про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Альвар» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01 січня 2015 року по 31 березня 2017 року, розпочатої згідно з наказом від 29 травня 2017 року № 4145 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки» на 10 робочих днів з 19 липня 2017 року.

15. Судами також було встановлено, що відповідачем у період з 28 грудня 2015 року по 19 січня 2016 року також проводилася аналогічна перевірка за період діяльності позивача з 27 вересня 2013 року по 31 грудня 2014 року, про що було складено акт від 26 січня 2016 року № 16/26-15-13-01-04/38916558.

16. Вважаючи спірні накази протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

17. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що процедура застосування критеріїв відбору платників податків - юридичних осіб за ступенем ризику є внутрішньою процедурою контролюючого органу, що застосовує вказані критерії з урахуванням бази даних про платників податків. Чинне законодавство не зазначає в якості обов`язкового реквізиту плану-графіку проведення документальних перевірок посилання на конкретний критерій або критерії відбору та іншу, використану контролюючим органом інформацію. Натомість, підставами для визнання дій та рішень щодо включення юридичної особи до плану-графіка планових перевірок протиправними може бути порушення обмежень на проведення планових перевірок, зазначені в Податковому кодексі України, зокрема, визначену п. 77.2 ст. 77 Податкового кодексу України частоту проведення перевірок, неоприлюднення плану-графіку планових перевірок на відповідний період у передбачені п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України строки.

18. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, виходив з того, що перевірка позивача була включена у план-графік та проведена через 1 рік після попередньої, у розумінні вимог п. 77.2 ст. 77 ПК України, перевірки, відтак суд дійшов висновку про віднесення позивача податковим органом до категорії платників податків, що мають високий ступінь ризику.

19. Натомість, доказів такого віднесення матеріали справи не містять, а даний факт позивачем заперечується, що покладає обов`язок доказування в цій частині на відповідача в розумінні ч. 2 ст. 77 КАС України.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

20. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.

21. Зокрема, скаржник зазначив, що підставою для проведення планової документальної перевірки платника податків є включення такого платника до плану графіку проведення документальних перевірок. План-графік проведення документальних планових перевірок платників податків, відповідно до ст. 77 Податкового кодексу України формується та затверджується Державною фіскальною службою України та у подальшому виконується територіальними органами ДФС, в тому числі Головним управлінням ДФС у м. Києві. Відповідно, оскаржувані накази було прийнято на підставі затвердженого плану - графіку проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання. Спірний наказ станом на момент звернення до суду з позовом про його скасування, є реалізованим (виконаним), перевірка відбулась, складено акт, подано заперечення на акт.

22. Крім цього, скаржник у касаційній скарзі здійснює виклад обставин справи та надає їм відповідну оцінку, цитує норми матеріального та процесуального права, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваними судовими рішеннями.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

23. Враховуючи положення п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 460-ІХ, а також те, що касаційна скарга на судові рішення у цій справі була подана до набрання чинності цим Законом і розгляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає цю справу у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року.

24. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до ч. 1 ст. 341 КАС України, виходить з наступного.

25. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26. Згідно абз. 1 п. 75.1 ст. 75 Податкового Кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

27. Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіку перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

28. Згідно п. 77.1, 77.2 ст. 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

29. Пунктом 5 Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02 червня 2015 року № 524 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 червня 2015 року за № 751/27196 (далі - Порядок № 524), встановлено, що затверджений план-графік є обов`язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.

30. З наведеного слідує, що включення платника податку (зокрема з високим ступенем ризику) до плану-графіку частіше одного разу на календарний рік не допускається.

31. У цій справі, апеляційний суд виходив з того, що відповідачем - суб`єктом владних повноважень, на якого положеннями ч. 2 ст. 71 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, якщо він заперечує проти адміністративного позову, не доведено будь-якими належними та допустимими доказами, що підтверджують наявність підстав для включення позивача до плану-графіку через рік після проведення попередньої перевірки.

32. Така позиція апеляційного суду ґрунтується на тому, що перевірка позивача була включена у план-графік та проведена через 1 рік після попередньої перевірки, відтак позивача податковим органом віднесено до категорії платників податків, що мають високий ступінь ризику.

Натомість, доказів такого віднесення матеріали справи не містять, а даний факт позивачем заперечується, що покладає обов`язок доказування в цій частині на відповідача в розумінні ч. 2 ст. 77 КАС України.

Для встановлення зазначених обставин справи, судом апеляційної інстанції 14 березня 2019 року було витребувано у відповідачів, в тому числі, докази, що підтверджують наявність підстав для включення позивача до плану-графіку через рік після проведення попередньої перевірки.

Натомість, відповідачами такі докази надані не були, що позбавило суд можливості вважати оскаржувані рішення і дії відповідачів правомірними.

33. За встановлених обставин у цій справі, колегія суддів, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, доходить висновку, що оскаржувані накази про призначення та продовження перевірки прийнято за відсутності підстав та умов для їх прийняття та не можуть вважатися такими, що відповідають встановленим Податковим кодексом України вимогам.

34. Доводи касаційної скарги про ознайомлення під підпис головного бухгалтера ТОВ «Альвар» з направленням на право проведення перевірки, а сама перевірка проведена з відома директора товариства та в присутності головного бухгалтера, не можуть свідчити про законність призначення оспорюваної перевірки позивача.

35. Посилання у касаційні скарзі на те, що у зв`язку із проведенням перевірки оскаржувані накази вичерпали свою дію та, як вважає скаржник, не може бути скасовано є також безпідставними, оскільки згідно наведених норм податкового законодавства та Кодексу адміністративного судочинства України право на судовий захист пов`язане із самою протиправністю оскаржуваного рішення, і не ставиться в залежність від наслідків його реалізації, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2015 року у справі № 21-425а14.

36. Оцінюючи доводи касаційної скарги, колегія суддів зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції під час розгляду та ухвалення оскаржуваних судового рішення, та їм була надана належна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення апеляційним судом норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не наведено. Зміст касаційної скарги зводиться до цитування норм Податкового кодексу України та висновків суду першої інстанції, які обґрунтовано відхилені судом апеляційної інстанції.

37. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції у справі про задоволення позовних вимог.

38. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

39. З огляду на викладене, висновки апеляційного суду правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

40. Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві залишити без задоволення.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у справі № 826/15224/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов