Справа № 202/7209/19(2-а/202/180/2019)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 202/7209/19(2-а/202/180/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровської митниці ДФС

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2019 року (суддя Бєсєда Г.В., м. Дніпро) у справі № 202/7209/19 (2-а/202/180/2019)

за позовом ОСОБА_1

до Дніпропетровської митниці ДФС, Київської міської митниці ДФС

про визнання незаконною бездіяльності та скасування постанов,-

встановив:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:

- визнати незаконною бездіяльністю Київської міської митниці ДФС щодо невчинення дій, встановлених розділом VІІІ наказу Міністерства фінансів України «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму» від 31.05.2012 № 657 (нескладення акту форми про проведення огляду території, де знаходився автомобіль марки «VOLVO», днз НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 / нескладення письмового підтвердження від Київської міської митниці ДФС про непроведення митним органом огляду території, де знаходився автомобіль марки «VOLVO», днз НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 );

- скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0554/11000/18 від 17.01.2019, винесену Дніпропетровською митницею ДФС.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2019 позовні вимоги задоволено частково. Постанову № 0554/11000/18 від 17.01.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України скасовано. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування вказаного рішення суд першої інстанції послався на норми ст. 460 Митного кодексу України, якими передбачено звільнення від адміністративної відповідальності, передбаченої, зокрема ст. 470 кодексу внаслідок дії обставин непереборної сили, що мало місце у спірному випадку. Також, суд зазначив про порушення митним органом процедури розгляду справи про порушення митних правил, яке полягає у неналежному повідомленні ОСОБА_1 про розгляд вказаної справи.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Дніпропетровська митниця ДФС оскаржила його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказав, що позивачем не було надано доказів наявності обставин непереборної сили, а технічна несправність (поломка) автомобіля не є і не може бути обставиною непереборної сили. З огляду на це, враховуючи що ввезений позивачем автомобіль у митний режим транзит без сплати податків і зборів перебуває на території України більше, ніж 10 діб, застосований до позивача згідно спірної постанови митного органу штраф у розмірі 8 500 грн. є правомірним. Також, скаржник вказав, що незважаючи на неодноразові виклики позивач до митного органу не з`явився, пояснень з приводу вчиненого ним правопорушення не надав. З огляду на це, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач з вимогами апеляційної скарги не погодився, надав відзив на неї, у якому вказав на відсутність належних доказів повідомлення його митним органом щодо розгляду справи про порушення митних правил. Також, посилаючись на наказ Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118 «Про затвердження правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» та наказ Міністерства фінансів України «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму» від 31.05.2012 № 657, позивач вказав про наявність у спірному випадку обставин непереборної сили, які полягають у поломці автомобілю, а саме частковому його зіпсутті, що, враховуючи норми ч. 1 ст. 460 Митного кодексу України, звільняє його від відповідальності, передбаченої ст. 470 кодексу. Проте, вказані обставини не були враховані митним органом, наслідком чого є невиконання останнім вимог наказу Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657, зокрема, не прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про обставини події. Враховуючи зазначене, позивач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні 02.12.2020 представники позивача та відповідача вимоги апеляційної скарги та відзиву на неї підтримали.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та доводами апеляційної скарги не спростовано, що 03.09.2018 на адресу Дніпропетровської митниці ДФС надійшов лист Чернігівської митниці ДФС від 03.09.2018 № 5306/25-70-20-04 з приводу законності перебування на митній території України транспортного засобу «VOLVO V70», р.н. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 (а.с. 31, зворотній бік).

Під час здійснення перевірки встановлено, що згідно бази даних Єдиної автоматизованої системи ДФС України, вказаний транспортний засіб 19.07.2018 на митну територію України через пункт пропуску «Славутич-Комарин» Чернігівської митниці ДФС ввіз ОСОБА_1 по каналу зелений коридор в митному режимі транзит. Станом на 18.12.2018 цей транспортний засіб за межі митної території України не вивезений та не заявлений до іншого митного режиму, що стадо підставою для складення 18.12.2018 службовою особою Дніпропетровської митниці ДФС протоколу про порушення митних правил № 0554/11000/18 (а.с. 29-30).

За результатами розгляду справи про порушення ОСОБА_1 митних правил Дніпропетровською митницею ДФС винесено постанову № 0554/11000/18 від 17.01.2019 про притягнення його до відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України (а.с. 27, зворотній бік, а.с. 28), правомірність якої є предметом розгляду у межах цієї адміністративної справи.

При вирішенні справи колегія суддів, враховуючи норми ч. 1 ст. 308 КАС України, зазначає, що встановленню апеляційним судом у межах цієї адміністративної справи підлягає питання дотримання митним органом процедури розгляду справи про порушення митних правил, а також питання наявності самого порушення, що стало підставою для притягнення позивача до відповідальності.

Розглядаючи питання дотримання митним органом процедури розгляду справи про порушення митних правил, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 1, 2 ст. 526 Митного кодексу України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Частиною 4 ст. 526 Митного кодексу України передбачено, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що 06.11.2018 та 11.12.2018 митним органом були направлені виклики (вих. № 3270/04-50-20-1-23 від 05.11.2018, № 3747/04-50-20-1-23 від 11.12.2018), у яких останній просив ОСОБА_1 у зв`язку з проведенням перевірки з`явитись 13.11.2018 та 17.12.2018, відповідно, до управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Дніпропетровської митниці ДФС.

Водночас, зі змісту фіскальних чеків, якими підтверджено факт направлення вказаних викликів поштовими листами з повідомленням про їх вручення, не вбачається адреси отримувачів. Також, один з них адресований громадянину ОСОБА_1 . Крім того, з вказаних чеків не вбачається адреси отримувачів (а.с. 32, зворотній бік, а.с. 33).

Також, матеріали справи містять повістку за вих. № 3840/04-50-20-02-23 від 26.12.2018, згідно якої ОСОБА_1 зобов`язано з`явитися 15.01.2019 об 11 год. 00 хв. до Дніпропетровської митниці ДФС для опитування з приводу вчиненого ним адміністративного правопорушення. Проте, зі змісту наданого митним органом фіскального чеку вбачається, що вказана повістка була направлена рекомендованим поштовим листом на адресу ОСОБА_2 (а.с. 35, зворотній бік, а.с. 36).

Доказів отримання вказаного листа митним органом також не надано.

Таким чином твердження скаржника про неодноразові виклики позивача до митного органу та надані ним докази не підтверджують ту обставину, що позивач був сповіщений про такі виклики, адже матеріали справи не містять доказів отримання позивачем вказаних повідомлень.

Крім того, згідно ч. 9 ст. 494 Митного кодексу України, якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Митним органом не надано доказів отримання позивачем протоколу про порушення митних правил від 18.12.2018, зі змісту якого вбачається, що його було направлено поштою. Проте, доказів такого направлення та, відповідно, його отримання митним органом до суду не надано.

Частиною 4 ст. 531 Митного кодексу України передбачено, що підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

Враховуючи зазначене, колегія суддів зазначає, що справа про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 була розглянута скаржником з порушенням норм ч. 9 ст. 494, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 526 Митного кодексу України, що призвело до порушення його права брати участь у її участі та надати пояснення по суті справи. З огляду на це, винесена за результатами такого розгляду підлягає скасуванню.

Що стосується питання наявності порушення зі сторони ОСОБА_1 митних правил, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до положень ст. 93, ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України, товари. Що переміщуються у митному режимі транзит, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 кодексу, а митному контролю підлягають усі товари, які переміщуються через митний кордон України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України встановлено строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту 10 діб.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 321 Митного кодексу України, Товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом. У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 102 Митного кодексу України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України, а також поміщенням товарів в інший митний режим при дотриманні вимог митного кордону України.

Таким чином, заявляючи ввезений транспортний засіб у митний режим транзит без сплати податків та зборів ОСОБА_1 був зобов`язаний вивезти його за межі митної території України протягом 10 діб.

Проте, цього позивачем зроблено не було, що ним не заперечується.

Згідно ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих документів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом із цим, суд першої інстанції погодився з твердженням позивача щодо звільнення його від вказаної відповідальності на підставі норм ст. 460 Митного кодексу України, якими, зокрема, передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених статтею 470 цього Кодексу, внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

З таким твердженням колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 розділу VIII наказу Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657 «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Пунктом 2 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118, передбачено, що обставини непереборної сили - смерть власника ТЗ; стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів); військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується ТЗ; страйк; злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника ТЗ; дорожня пригода за участю ТЗ, яка спричинила повне або часткове його пошкодження; неможливість подальшого руху ТЗ, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров`ю людей або навколишньому середовищу; інші схожі за характером обставини чи події.

Жодного документального підтвердження настання будь-якої з визначених вище обставин позивачем не надано.

Поломка ж транспортного засобу, на яку посилається позивач, не є надзвичайною та невідворотною подією.

Також, позивачем не надано доказів участі його транспортного засобу у дорожній пригоді, яка спричинила повне або часткове його пошкодження або неможливість подальшого руху транспортного засобу. При цьому, колегія суддів приймає до уваги той факт, що транспортний засіб було переміщено позивачем з зони діяльності Київської міської митниці ДФС до станції технічного обслуговування, де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_3 , яким складено акт № 08/11-V70 від 27.07.2018 передавання-приймання колісного транспортного засобу, його складових частин (систем) для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту (а.с. 18).

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на часткове зіпсуття його транспортного засобу, оскільки таке поняття як зіпсуття не передбачає можливості відновлення.

Несправність в роботі АКПП (пробуксовка та смикання при троганні з місця), що зафіксовано актом № 08/11-V70 від 27.07.2018 є поломкою, за умови якої автомобіль навіть може пересуватися з певними недоліками у роботі АКПП, а саме пробуксовкою та смиканням при троганні. Вказані обставини не є обставинами непереборної сили в розумінні п. 2 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118, п. 2 розділу VIII наказу Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657 «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму».

Також, позивачем не надано доказів неможливості усунення вказаної поломки.

Крім того, слушною є думка скаржника щодо можливості вивезення транспортного засобу евакуатором, залізничним транспортом, тощо.

Отже, підстави для застосування норм ст. 460 Митного кодексу України у цьому випадку відсутні.

З огляду на це, висновок суду першої інстанції про наявність у спірному випадку обставин непереборної сили є необґрунтованим та таким, що зроблений без урахування усіх обставин справи, а також з неправильним застосуванням норм вказаних нормативно-правових актів.

Пунктами 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, зокрема, є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Щодо вимоги позивача про вирішення питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, яка наведена у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів зазначає, що вказане питання підлягає вирішенню в порядку ст. 252 КАС України шляхом ухвалення додаткового рішення судом першої інстанції, відповідно, воно перебуває поза межами розгляду суду апеляційної інстанції.

З огляду на це, керуючись статтями 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС - задовольнити частково.

Змінити рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2019 року у справі № 202/7209/19 (2-а/202/180/2019), виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В решті рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2019 року у справі № 202/7209/19 (2-а/202/180/2019) залишити без змін

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 09.12.2020 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов