Справа № 140/14889/20
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року ЛуцькСправа № 140/14889/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лозовського О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Рітейл» про накладення арешту на кошти та інші цінності,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Миколаївській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Рітейл» (далі ТзОВ «Вог Рітейл», відповідач) про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, достатні для стягнення податкового боргу в сумі 15 778 356,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач згідно із розрахунком податкової заборгованості має загальну заборгованість на суму 15 778 356,60 грн з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Відповідно до положень Податкового кодексу України (далі - ПК України) позивачем здійснено ряд заходів спрямованих па стягнення податкового боргу, зокрема виставлено податкову вимогу від 03.06.19 №194698-50.

Позивач вказує, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо зареєстрованого майна відсутні, згідно витягу з інформаційної бази транспортні засоби за ТзОВ «Вог Рітейл» не зареєстровані.

Зазначає, що податкова заборгованість наразі залишається не погашеною, у зв`язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги та накласти арешт на кошти та інші цінності, що знаходяться у банку платника податку.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У поданому відзиві на позовну заяву представник ТзОВ «Вог Рітейл» заявлені позовні вимоги заперечує та зазначає, що ПК України передбачено процедуру опису майна платника податку, який має податковий борг. Звертає увагу, що контролюючим органом фактично опис майна відповідача не проводився та не складався акт опису майна платника податку в податкову заставу та не надано доказів на підтвердження відсутності у ТзОВ «Вог Рітейл» майна для погашення суми податкового боргу.

З наведених підстав просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно із частиною першою статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Справу розглянуто по суті у межах строків, визначених частиною першою статті 258, частиною другою статті 262 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «Вог Рітейл» 27.01.2011 зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Волинській області як платник податків, що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 6-8). Крім того, відповідач як суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів, перебуває на обліку в ГУ ДПС у Миколаївській області як платник акцизного податку - за місцезнаходженням пункту продажу товарів.

За відповідачем рахується податковий борг з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 15 778 356,60 грн, про що зазначено в розрахунку податкової заборгованості ГУ ДПС у Миколаївській області від 28.08.2020 (а. с. 4).

З метою забезпечення виконання відповідачем грошових зобов`язань перед бюджетом та погашення ним податкового боргу, позивач звернувся до суду та просить накласти арешт на кошти та інші цінності, що знаходяться у банку.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України).

Так, при вирішенні спору суд застосовує положення Податкового кодексу України, Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.07.2017 №632, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.08.2017 за №948/30816 (далі - Порядок №632), який є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України, підлягає застосуванню судом як джерело права відповідно до статті 7 КАС України.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Втім, дане право для податкового органу не є абсолютним та обмежується правовими підставами для такого звернення.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 ПК України.

Визначення адміністративного арешту, як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Відповідно до підпунктів 94.1, 94.2 статті 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, торгові патенти, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Отже, Податковим кодексом України визначені вичерпні правові підстави для звернення податкового органу до суду з заявою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків. Реалізація цього права можлива лише за умови дотримання підстав, встановлених пунктом 94.2 статті 94 ПК України.

Наведені законодавчі норми встановлюють, як право контролюючого органу на звернення до суду з позовними вимогами про накладення арешту на кошти платника, так і підстави для реалізації такого повноваження.

Так, підставою для накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, є сукупність таких обставин, як наявність у платника податкового боргу та відсутність (недостатність) у платника майна, достатнього для погашення такого боргу.

Відтак, саме за умови відсутності майна, за рахунок якого можливо погашення податкового боргу, згідно положенням підпункту 20.1.33, пункту 20.1. статті 20 ПК України контролюючому органу надається право звертатися до суду з позовом про накладення арешту на кошти платника податків. Проте реалізація цього права можлива лише за умови дотримання підстав, встановлених пунктом 94.2 статті 94 ПК України.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 14.05.2020 по справі № 820/5660/16, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Звертаючись до суду з позовом, податковий орган доводить лише наявність у відповідача податкового боргу.

Крім того, позивач вказує, що ним вживалися заходи щодо виявлення майна відповідача, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Зокрема, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №178864895 від 28.08.2019, відомості щодо зареєстрованого майна за ТзОВ «Вог Рітей» відсутні, згідно витягу з інформаційної бази транспортні засоби за ТзОВ «Вог Рітейл» також не зареєстровані.

При цьому, суд звертає увагу, що зазначена інформаційна довідка сформована 28.08.2019, тоді як контролюючий орган звертається до суду з цим позовом 13.10.2020, та розраховує суму позовних вимог станом на 28.08.2019.

Отже, недостатність майна була встановлена раніше дня виникнення у податкового органу права на стягнення податкового боргу.

Крім того, контролюючий орган не надав та не довів належними та допустимими доказами відсутності у відповідача іншого майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, зокрема, не досліджено питання наявності чи відсутності іншого майна у відповідача, відмінного від нерухомого майна (різного роду устаткування, обладнання тощо); позивач також не надав відомостей щодо виходу на адресу місцезнаходження відповідача і опису наявного там майна.

При цьому, суд зазначає, що за умови відсутності майна, за рахунок якого можливо погашення податкового боргу, податковий орган має право звертатися до суду з позовом про накладення арешту на кошти платника податків, що встановлено підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, проте, реалізація цього права можлива лише за умови наявності підстав, встановлених пунктом 94.2 статті 94 ПК України.

Оскільки в обґрунтування позовних вимог про накладення арешту на кошти та інші цінності ТзОВ «Вог Рітейл», що знаходяться в банку позивач не посилається на жодну з підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, суд вважає, що вказані вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 25.06.2019 по справі №826/6657/18, від 28.08.2019 по справі №825/2146/18, від 01.10.2019 по справі №825/2243/18.

Таким чином, податковим органом не дотримані положення статті 94 ПR України щодо прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яке за приписами Порядку №632 має передувати зверненню до суду з цим позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління ДПС у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Рітейл» про накладення арешту на кошти та інші цінності, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський