Справа № 580/505/20
Суддя: Бабенко Костянтин Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/505/20 Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Гаращенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Степанюка А.Г., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Секретаріату уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Регіонального представника уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з п. 3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом спору у даній справі є визнання визнати протиправною бездіяльності Відповідачів при розгляді Скарги Позивача від 15.07.2019 щодо не притягнення до адміністративної відповідальності сільського голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 ; зобов`язання Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини поновити провадження за скаргою Позивача від 15.07.2019 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності сільського голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 ; зобов`язання Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно сільського голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та Регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в частині порушення строків розгляду скарги ОСОБА_1 від 15.07.2019; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, Рішення суду першої інстанції - скасувати, ухвалити нове Рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю з наступних підстав.

05.07.2019 Позивач звернувся до Білогірської сільської ради із Заявою, в якій на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» просив надати йому для ознайомлення матеріали Генерального плану населеного пункту с. Білозір`я та за необхідності надати можливість зробити фотокопії з цих матеріалів.

Як зазначено в адміністративному позові, Позивач 12.07.2019 прибув до Білозірської сільської ради для ознайомлення з Генеральним планом населеного пункту с. Білозір`я, проте Начальником відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Білозірської сільської ради йому у зазначеному було відмовлено.

15.07.2019 Позивачем до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини подано Скаргу на неправомірну відмову Начальника відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Білозірської сільської ради у наданні запитуваних документів (надалі - Скарга), та в якій Позивач просив скласти на Начальника відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Білозірської сільської ради протокол про адміністративне правопорушення на підставі ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Листом Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини від 22.07.2019 №40/Д10422-10423/56вих.-19 повідомлено Позивача, що Регіональним представником, зокрема за Скаргою від 15.07.2019 буде проведено перевірку відповідно до Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» та про прийняте рішення повідомлено додатково.

Листом Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини від 28.08.2019 №40/Д10422/91вих.-19 повідомлено Позивача, що 12.07.2019 представником розпорядника інформації надано йому можливість ознайомитися з матеріалами Генерального плану, у зв`язку з чим підстав для вжиття заходів реагування не виявлено.

Зазначений Лист підписано Регіональним представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Єфіменком В.В.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року зобов`язано секретаріат Уповноваженого Верховної ради України з прав людини та регіонального представника Уповноваженого Верховної ради України з прав людини у Черкаській області протягом трьох робочих днів з моменту одержання копії даної ухвали надати Черкаському окружному адміністративному суду: належним чином засвідчені копії документів, які сформовані Відповідачами за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 15.07.2019 щодо притягнення до адміністративної відповідальності сільського голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 , відповідь на яку надано листом регіонального представника Уповноваженого Верховної ради України з прав людини у Черкаській області №40/Д10422/91вих.-19 від 28.08.2019; письмові пояснення із зазначенням переліку дій, які вчинені у зв`язку з надходженням скарги ОСОБА_1 від 15.07.2019, з посиланням на докази вчинення тих чи інших дій.

Копію зазначеної Ухвали отримано Відповідачами 31 липня та 03 серпня 2020 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотними Повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Проте, Відповідачами ані суду першої інстанції ані до Відзивів на апеляційну скаргу будь-яких документів, які сформовані ними за результатами розгляду Скарги ОСОБА_1 від 15.07.2019 надано не було.

А відповідно до частини другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, вимоги якої Відповідачем не виконано.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що будь-які докази ознайомлення Позивача з Генеральним планом населеного пункту с. Білозір`я в матеріалах справи відсутні.

Згідно з частиною першою ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (надалі - Закон № 393/96-ВР), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до частин першої, четвертої ст. 3 Закону № 393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги; скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з частинами першою, третьою ст. 15 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань); відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Частиною першою ст. 20 Закону № 393/96-ВР визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відповідно до ст. 1. Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VІ (надалі - Закон № 2939-VІ), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з п. 2 частини першої ст. 24 Закону № 393/96-ВР, відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, у разі ненадання інформації на запит.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» від 23.12.1997 № 776/97-ВР (надалі - Закон № 776/97-ВР), парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений), який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою ст. 4 Закону № 776/97-ВР, Уповноважений є посадовою особою, статус якої визначається Конституцією України, цим та іншими законами України.

Відповідно до частини першої ст. 14 Закону №776/97-ВР, Уповноважений зобов`язаний додержуватися Конституції України і законів України, інших правових актів, прав та охоронюваних законом інтересів людини і громадянина, забезпечувати виконання покладених на нього функцій та повною мірою використовувати надані йому права.

Згідно зі ст. 16 Закону 776/97-ВР, Уповноважений здійснює свою діяльність на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина, які отримує: 1) за зверненнями громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників; 2) за зверненнями народних депутатів України; 3) за власною ініціативою.

Відповідно до частин першої, другої ст. 10 Закону 776/97-ВР, для забезпечення діяльності Уповноваженого утворюється секретаріат, який є юридичною особою, має свій рахунок у банку та печатку встановленого зразка; структура секретаріату, розподіл обов`язків та інші питання щодо організації його роботи регулюються Положенням про секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Положення).

Згідно з п. 8 Положення про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 20 червня 2012 року № 4/8-12 (надалі - Положення № 4/8-12), Секретаріат очолює Керівник, який призначається на посаду і звільняється з посади Уповноваженим.

Відповідно до п.п. 1-3 п. 11 Положення № 4/8-12, Керівник Секретаріату: організовує роботу Секретаріату, здійснює загальне керівництво його діяльністю та забезпечує виконання функцій Секретаріату; координує діяльність регіональних представництв Уповноваженого; організовує виконання доручень Уповноваженого.

Згідно з п. 1 Положення про представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 26.07.2012 № 7/8-12 (надалі - Положення № 7/8-12), Представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Представник) є посадовими особами, яким з метою здійснення парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина делегуються визначені повноваження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений) та на яких розповсюджуються гарантії забезпечення діяльності Уповноваженого.

Відповідно до п. 4 Положення № 7/8-12, Представник підпорядковується безпосередньо Уповноваженому, здійснює свою діяльність у межах делегованих йому повноважень, визначених завдань та функцій.

Згідно з пп. 5.4 п. 5 Положення № 7/8-12, Представник за дорученням Уповноваженого розглядає звернення осіб.

Відповідно до пп. 2.1. п. 2 Порядку здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 12 серпня 2013 року №18/02-13 (надалі - Порядок №18/02-13), підставами відкриття провадження можуть бути відомості про порушення прав і свобод людини і громадянина, які містяться у зверненнях громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників (повноваження яких оформлені у встановленому законодавством порядку).

Згідно з пп. 3.6 п. 3 Порядку №18/02-13, в ході провадження можуть вживатись такі заходи: надання роз`яснень з питань, наведених у зверненні; здійснення перевірки відомостей, викладених у зверненнях або повідомленнях, шляхом: надсилання запитів до відповідних державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; виїзд працівника Секретаріату на місце події, відвідування органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; запрошення посадових і службових осіб, громадян України, іноземців та осіб без громадянства для отримання від них усних або письмових пояснень щодо обставин, які перевіряються по справі; ознайомлення з документами, у тому числі тими, що містять інформацію з обмеженим доступом, та отримання їх копій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, органах прокуратури, включаючи справи, які знаходяться в судах; проведення нарад, консультацій з представниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, з питань, що порушені у зверненнях або повідомленнях; звернення до суду із заявою про захист прав і свобод людини і громадянина у випадках та в порядку, встановлених законодавством; участь у судовому процесі у випадках та порядку, встановлених законодавством; проведення перевірок діяльності органів державної влади, підприємств, установ, організацій з отриманням результатів експертиз і підготовкою відповідних висновків.

Відповідно до частини другої ст. 2123 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 81 частини першої ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення складають уповноважені на те посадові особи - уповноважені особи секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (статті 188 39, 188 40, 212 3 (крім порушень права на інформацію відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до частини першої ст. 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема статтею 212 3 цього Кодексу, а також справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

Механізм складання уповноваженими особами Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - уповноважені особи) протоколів про адміністративні правопорушення, що передбачено статтями 18839, 18840 та 2123 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено Порядком оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженим Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16 лютого 2015 року № 3/02-15 (надалі - Порядок № 3/02-15).

Згідно з пп. 1.2 п. 1 Порядку №3/02-15, уповноважені особи складають протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема за порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: необґрунтованого віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірної відмови в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації; обмеження доступу до інформації або віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, якщо це прямо заборонено законом; ненадання доступу до судового рішення або матеріалів справи за заявою особи, а також інше порушення Закону України «Про доступ до судових рішень»; незаконної відмови у прийнятті та розгляді звернення, іншого порушення Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до п. 2.1 Порядку №3/02-15, протокол про адміністративне правопорушення складається в рамках провадження, що здійснюється відповідно до Порядку здійснення провадження Уповноваженого з прав людини у справах про порушення прав і свобод людини, затвердженого Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, а також під час здійснення моніторингових візитів та перевірок діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також фізичних або юридичних осіб.

Оскільки на Запит Позивача сільським головою Білозірської сільської ради ОСОБА_2 не надано інформації на запит, Відповідач - Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, мав скласти на нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 2123 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 6 Порядку №18/02-13, провадження завершується шляхом надання остаточної відповіді авторові звернення за результатами з`ясування обставин справи після вжиття передбачених Законом України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» заходів, спрямованих на запобігання порушенням прав і свобод людини або сприяння їх поновленню; у разі отримання додаткових відомостей у справі може прийматися рішення про поновлення провадження. Воно здійснюється у тому ж порядку, що і відкриття; матеріали поновленого провадження приєднуються до матеріалів попереднього провадження.

Відповідно до п. 4 частини другої ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною четвертою ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Отже, оскільки Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність посадових осіб за порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», безальтернативним наслідком вчинення якого є складення уповноваженою на те посадовою особою відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, у Відповідача - Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, відсутні дискреційні повноваження, за якими він має право за певних умов діяти на власний розсуд.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення адміністративного позову повністю.

Відповідачем - Секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, у Відзиві на апеляційну скаргу заявлено клопотання про застосування процедури примирення відповідно до статті 190 Кодексу адміністративного судочинства України, та зазначено, що у разі наявності підстав він готовий скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно сільського голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 .

Проте, частиною першою ст. 190 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що сторони можуть повністю або частково врегулювати спір на підставі взаємних поступок. Примирення сторін може стосуватися лише прав та обов`язків сторін. Сторони можуть примиритися на умовах, які виходять за межі предмета спору, якщо такі умови примирення не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання.

Відповідно до частини першої ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

А згідно з частиною другою ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року скасовується та ухвалюється нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольняється повністю.

Відповідно до частини другої ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з частиною четвертою ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження.

А відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім передбачених пп. а) - г) п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України випадків.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Регіонального представника уповноваженого Верховної Ради України з прав людини при розгляді скарги ОСОБА_1 від 15.07.2019 щодо притягнення до адміністративної відповідальності сільського голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 .

Зобов`язати Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради з прав людини (код за ) поновити провадження за скаргою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 15.07.2019 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності сільського голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 та скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно сільського голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскаржена бути не може, крім передбачених пп. а) - г) п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України випадків.

Постанову складено в повному обсязі 10.12.2020 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Степанюк А.Г.

Чаку Є.В.