Справа № 500/1068/20
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/1068/20 пров. № А/857/9912/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Макарика В.Я.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року у справі №500/1068/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочний дім Тернопіль» до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії (головуючий суддя першої інстанції Дерех Н.В., час ухвалення справу розглянуто у порядку письмового провадження, місце ухвалення м. Тернопіль, дата складання повного тексту 26.06.2020),-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Молочний дім Тернопіль» (надалі, позивач) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі, відповідач - 1), Державної податкової служби України (надалі, відповідач - 2), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ГУ ДПС у Тернопільській області №1338915/42845881 від 27.11.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №390 в Єдиному реєстрі податкових накладних, зобов`язати ДПС України зареєструвати податкову накладну №390 від 31.08.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних в день її направлення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ним виконані всі умови для реєстрації податкової накладної, проте складена позивачем податкова накладна не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, що свідчить про протиправність дій відповідача. Позивач вважає, що за таких обставин ДПС України зобов`язана зареєструвати спірну в даній справі податкову накладну, у зв`язку із чим просив задовольнити даний позов повністю.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС в Тернопільській області щодо відмови у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних №1338915/42845881 від 27.11.2019. Зобов`язано Державну Податкову Службу України зареєструвати податкову накладну №390 від 31.08.2019, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Молочний дім Тернопіль» в Єдиному реєстрі податкових накладних , днем її подання. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Тернопільській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочний дім Тернопіль» 1051,00 грн. сплаченого судового збору у відповідності до платіжного доручення №367 від 05.05.2020 на суму 2102,00 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочний дім Тернопіль» 1051,00 грн. сплаченого судового збору у відповідності до платіжного доручення №367 від 05.05.2020 на суму 2102,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що документи були надані платником вибірково, по всіх контрагентах Комісії були подані лише договори, вибірково подані видаткові накладні та декларації виробника. По жодному з контрагентів не було надано товарно-транспортні накладні, складські документи, документи, що підтверджують оплату на прихід також Комісії подано не було. Зазначає, що оплата між ТОВ «Молочний дім Тернопіль» та ТОВ «Теко-Трейд» не була підтверджена належним чином. Комісії платником було подано три платіжних доручення: платіжне доручення №ТЦБ1006297 від 28.08.2019 на суму 4129,28 грн., платіжне доручення №ТЦБ1006391 від 30.08.2019 на суму 4791,63 грн., платіжне доручення №ТЦБ1005953 від 20.08.2019 на суму 3290,32 грн., на загальну суму 12211,23 грн., а податкова накладна №390 від 31.08.2019 складена на суму 92215,12 грн. Отже, надані позивачем документи не були достатніми для прийняття комісією рішення про реєстрацію спірної податкової накладної, тому Комісією правомірно було прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної №390 від 31.08.2019. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідачі в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання, на офіційну електронну адресу відповідно до вимог ст. 126, ч. 3 ст. 129 КАС України. Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що у відповідності до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочний дім Тернопіль» є код КВЕД 46.33 «Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами» (основний).

Позивачем подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №390 від 31.08.2019.

Після цього, позивачем була отримана квитанція від 13.09.2019, у відповідності до якої реєстрація податкової накладної була зупинена із посиланням на її відповідність вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку» та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної і розрахунку коригування в ЄРПН.

26.11.2019 позивачем подано повідомлення №30 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, з відповідними додатками на підтвердження реальності господарських операцій по вищевказаним податковим накладним.

Однак, Комісією Головного управління ДПС в Тернопільській області було прийнято рішення від 27.11.2019 №1338915/42845881 про відмову у реєстрації податкової накладної №390. Вказане рішення комісії ДФС в Тернопільській області про відмову у реєстрації зазначених податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних мотивоване тим, що позивачем не надано копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів /послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки - фактури/інвойси, акти приймання - передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм галузевої специфіки, накладні, розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.

Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо відмови у реєстрації податкових накладних, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих під став, що позивач надав належні, достатні та допустимі докази, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій за спірними податковими накладними; надані документи складені з дотриманням вимог законодавства і були достатніми для реєстрації цих податкових накладних в ЄРПН, обставин, які б унеможливлювали її реєстрацію судом не встановлено.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (надалі, ПК України), при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.16 статті 201 ПК України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2018 року №117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі - Постанова №117).

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 (надалі, Порядок №117), податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

У разі, коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Пунктом 10 Порядку №117 передбачено, що ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної/розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТ ЗЕД /послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Пунктом 14 Порядку № 117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

У відповідності до пунктів 18-21 Порядку № 117, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Відповідно до вимог пункту 10 Порядку зупинення податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117, ДФС визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку та погоджені Міністерством фінансів України.

Пунктом 1.6 «Критеріїв ризиковості платника податків» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо: 1.1. платника податку зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи згідно з інформацією, наявною в органах Державної фіскальної служби; 1.2. платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління неіснуючим, померлим, безвісти зниклим особам згідно з інформацією, наявною в органах Державної фіскальної служби; 1.3 платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження згідно з інформацією, наданою такими фізичними особами; 1.4. платника податку зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників і призначених у законному порядку керівників згідно з інформацією, наданою такими засновниками та/або керівниками; 1.5. наявний обвинувальний вирок суду стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податку за статтею 205 Кримінального кодексу України згідно з інформацією, наявною в органах Державної фіскальної служби.

Ризиковість платника податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв.

Пунктом 1.6 Критеріїв передбачено, що комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків.

Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення. Якщо платник податків, якого внесено до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв, такого платника податків виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання в день отримання/виявлення такої інформації.

З матеріалів справи слідує, що з метою підтвердження реальності господарської операції, за результатами здійснення яких складено податкову накладну, у реєстрації якої відмовлено контролюючим органом, позивачем було подано до податкового органу пояснення та документальні підтвердження, а саме: договори на поставку товарів, дистриб`юторські договори, договори купівлі-продажу, договори про дистрибуцію, договори про надання послуг, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, декларації імпортера, декларації виробника, посвідчення про якість, відомості про вантаж, сертифікати відповідності, свідоцтва про якість, декларації виробника/посвідчення якості та безпеки, накладні, договір оренди нежитлових приміщень, платіжні доручення, акти звірки взаємних розрахунків станом за період серпень 2019 року між ТОВ «Молочний дім Тернопіль» і ТОВ «ТЕКО-ТРЕЙД».

Суд першої інстанції правильно вказав, що рішення відповідача про відмову у реєстрації податкової накладної не містить конкретної інформації щодо причин та підстав для його прийняття, в той же час, в них зазначено, що у реєстрації податкових накладних відмовлено у зв`язку із ненаданням платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів /послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки - фактури/інвойси, акти приймання - передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм галузевої специфіки, накладні, розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.

Окрім цього, в оскаржуваному рішенні не зазначено, яких саме документів не було надано, та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем надані необхідні документи для підтвердження здійснення господарських операцій.

Також колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що позивачем не подані в достатній кількості докази на підтвердження реальності здійснення господарської операції, оскільки відповідачем -1 в оскаржуваних рішеннях про відмову у реєстрації податкових накладних не було зазначено, які саме документи слід подати позивачу, що, у свою чергу, суперечить вимогам чинного законодавства.

З матеріалів справи слідує, що позивачем були надані пояснення, до яких долучені документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій.

Що стосується доводів апелянта про те, що позивачем подані платіжні документи на загальну суму 12211,23 грн., а податкова накладна №390 від 31.08.2019 складена на суму 92215,12 грн, то колегія суддів вважає такі необґрунтованими, оскільки позивачем надані акти звірки взаємних розрахунків станом за період серпень 2019 року між ТОВ «Молочний дім Тернопіль» і ТОВ «ТЕКО-ТРЕЙД», які підтверджують розрахунки між позивачем та вказаним контрагентом.

Отже, наведене дає підстави вважати про відсутність сумнівів у здійсненні господарських операцій, за результатами яких складено податкові накладні, правомірність реєстрації яких є предметом оскарження в даній адміністративній справі, тому з урахуванням встановлених обставин та на підставі норм чинного законодавства, що наведені вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач під час розгляду справи надав належні, достатні та допустимі докази, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій за спірними податковими накладними; надані документи складені з дотриманням вимог законодавства і були достатніми для реєстрації цих податкових накладних в ЄРПН, обставин, які б унеможливлювали її реєстрацію судом не встановлено. Натомість відповідачі як суб`єкти владних повноважень не спростували доводів позивача та не надали належних та допустимих доказів, які б ставили під сумнів реальність здійснених позивачем господарських операцій, свідчили б про їх невідповідність дійсному економічному змісту, а також підстав для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а відтак не довели правомірності рішення відповідача-1 про відмову в реєстрації податкової накладної №390 від 31.08.2019, поданої позивачем, тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Комісії ГУ ДПС у Тернопільській області №1338915/42845881 від 27.11.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №390 від 31.08.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну №390 від 31.08.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних в день її направлення, то відповідно до п.28 Порядку №117, за яким податкова накладна/ розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; протягом п`яти робочих днів не прийнято та/або не зареєстровано в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданих податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить менше 30 млн. гривень; протягом семи робочих днів не прийнято та/або не зареєстровано в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданих податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить більше 30 млн. гривень включно.

Відповідно до пункту 19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246, (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. № 341) податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється, зокрема, у день набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення).

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції також дійшов вірного висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання ДПС України зареєструвати зазначену податкову накладну у Єдиному реєстрі податкових накладних, днем її подання.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року у справі №500/1068/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. Я. Макарик
Повне судове рішення складено 14.12.2020р.