Справа № 308/13088/20
Суддя: Малюк В. М.
Дата ухвалення: 2020-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання Матіко Я.Ю.,

за участю перекладача Есмаіл Абу Тораб,

представника позивача - військової частини №1493 Західного управління Державної прикордонної служби України - Баброцяк Л.О.,

відповідачки - громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ,

та представника відповідачки адвоката Марина В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 про продовження строку затримання до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із зазначеним адміністративним позовом мотивуючи його тим, що 14 червня 2020 року, о 10 год. 30 хв., відповідачка була виявлена та затримана в складі групи осіб на ділянці відповідальності віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВПС «Великий Березний» прикордонним нарядом «Група реагування» на напрямку 182-183 прикордонних знаків в 100-150 м. до лінії державного кордону України при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку.

Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність пересування на території України у неї були відсутні.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.06.2020 року відповідачку та з нею у супроводі неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) було затримано з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з фактичного часу затримання. (Шестимісячний термін тримання відповідачки закінчується 14 грудня 2020 року).

Зазначає, що згідно вимог ч. 2 ст. 289 КАС України, заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства. які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Вказує також, що згідно до п. 11 ст. 289 КАС України (у редакції Закону України № 2147-VI1I від 03.10.2017 року) строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відносно відповідачки Чопським прикордонним загоном, в межах своєї компетенції, на адресу Надзвичайного та повноважного Посла Ісламської Республіки Афганістан в України, а також на Департамент консульської служби МЗС України було скеровано: лист від 15.06.2020 р. № 21/512 (щодо затримання громадян Афганістану), лист від 30.07.2020 року № 21/ 702, лист від 30.07.2020 року №21/703 (щодо ідентифікації громадян Афганістану), лист від 10.08.2020 року №21/735 (щодо ідентифікації громадян Афганістану).

В подальшому відповідачка, під час перебування в СП «Оноківці», 20.08.2020 року подала заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні з нею у супроводі неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 та 27.08.2020 р. отримала Довідку про звернення за захистом в Україні.

Зазначає також, що Чопським прикордонним загоном вживалися заходи щодо прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою яка потребує додаткового захисту України, а саме: листування з ГУ ДМСУ в Закарпатські області.

За таких обставин, позивач просить суд продовжити строк затримання громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , разом з дітьми, до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, але не більше як на шість місців.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з викладеними мотивами та просив задовольнити з підстав, наведених вище.

Відповідачка - громадянка Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 та її представник - адвокат Марина В.Г. в судовому засіданні заперечити проти задоволення поданого адміністративного позову, з підстав викладених у поданому адвокатом відзиві.

При цьому, вказують, що правові підстави для задоволення адміністративного позову відсутні, позивачем грубо порушено вимоги п.1 розділу 6 Інструкції № 353/271/150, так як до запитів, які направлялись позивачем до Посла Ісламської Республіки Афганістан та Департаменту консульської служби МЗС України не долучались кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дали б реальну змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

Вказує також, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16.06.2020 відповідачів було затримано з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України. В даному ж позові позивач ставить питання про необхідність продовження затримання вже до прийняття рішення щодо відповідача за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зазначає, що оскільки рішення щодо затримання відповідача до завершення процедури розгляду його заяви у порядку ч.2 ст.289 КАС України не приймалося, вирішуючи питання про продовження строку затримання відповідача, суд має виходити з умов, які стосуються саме виконання судового рішення від 16.06.2020 року, яке було прийняте згідно ч.1 ст.289 КАС України в справі № 308/5642/20.

З часу подання відповідачем заяви про надання статусу біженця, чи особи яка потребує додаткового захисту минуло 4 місяці, результати її розгляду невідомі і в матеріалах справи відсутні, як докази, що свідчать про причини неприйняття органом ДМС рішення за її результатами так і про поважність недотримання встановленого законом строку прийняття відповідного рішення.

Заслухавши доводи представника позивача, пояснення відповідача та його представника, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 14 червня 2020 року, о 10 год. 30 хв., відповідачка виявлена та затримана в складі групи осіб на ділянці відповідальності віпс «Новоселиця» ВИС «Великий Березний» прикордонним нарядом «Група реагування» на напрямку 182-183 прикордонних знаків в 100-150 м. до лінії державного кордону України при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку.

Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність пересування на території України у відповідачки відсутні.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.06.2020 року затримано відповідачку та з нею у супроводі її неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з фактичного часу затримання. (Шестимісячний термін тримання відповідача закінчується 14 грудня 2020 року).

У відповідності до ч.11 ст. 289 КАСУ - строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

В даному адміністративному позові позивач ставить питання про необхідність продовження затримання до прийняття рішення щодо відповідача за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена спільним Наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України №353/271/150 від 23.04.2012р. (далі - Інструкція) регламентовано порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Пунктом 1 розділу 6 Інструкції №353/271/150 визначено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Позивачем, з метою ідентифікації відповідачів 15.06.2020 р., 30.07.2020 р. та 10.08.2020 р. надсилались запити до Посла Ісламської Республіки Афганістан та Департаменту консульської служби МЗС України.

Однак, такі заходи щодо ідентифікації не є належними та достатніми в розумінні п. 1 розділу 6 Інструкції №353/271/150, так як в матеріалах справи відсутні докази, щодо долучення позивачем до запитів від 30.07.2020 року № 21/702, від 30.07.2020 року № 21/703, від 10.08.2020 року № 21/735 кольорових фотокарток на кожну особу, заповнених анкет визначеного консульською установою зразка та інших відомостей про відповідачів, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

Така правова позиція відображена у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2020 (справа № 308/3986/20), від 08.10.2020 (справа № 158/2124/20), а також у справах № 308/6669/20 та № 463/6561/20.

Крім того, в даному випадку необхідно враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Зокрема, відповідно до п.«ґ» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

У п.103 Рішення Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року (Справа № 50264/08 «Анатолій Руденко проти України») вказано, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин.

В матеріалах справи міститься відповідь заступника начальника ГУ ДМС в Закарпатській обл. від 21.08.2020 року за № 21/818, з якої вбачається, що уповноваженими органами ДМС прийняте рішення стосовно оформлення документів для вирішення питання щодо визнання Ферешта Ібрахімі біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту.

Вищевказане свідчить, що відповідачка в даний час перебуває на території України законно, однак всупереч ч. 1 ст. 9 Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту двохмісячний термін щодо розгляду органами ДМС заяви ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту сплив. Будь-яких доказів, що такий строк продовжено матеріали адміністративної справи не містять. Із відзиву представника відповідача адвоката Марина В.Г. вбачається, що у відповідача наявні можливості для забезпечення житлом та продуктами харчування на території України.

За таких обставин подальше тримання під вартою відповідача з неповнолітніми дітьми не є виправданим.

Крім цього, встановлено, що рішення щодо затримання відповідача до завершення процедури розгляду його заяви у порядку ч.2 ст.289 КАС України судом не приймалося.

Вирішуючи питання про продовження строку затримання відповідача, суд має виходити з умов, які стосуються саме виконання судового рішення від 16.06.2020 року, яке було прийняте згідно ч.1 ст.289 КАС України.

Крім цього, відповідно до ч.11 ст.289 КАС України, умовами продовження строку затримання є: 1) наявність умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства; 2) неможливість забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк; 3) неможливість прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Перші дві підстави стосуються ситуації, коли рішення про затримання іноземця приймалося згідно ч.1 ст.289 КАС України, а третя підстава - коли первинне рішення приймилося про затримання до завершення процедури розгляду заяви про статус біженця.
Таким чином, приймаючи відповідне судове рішення, суд має вказати крім строку, на який затримується іноземець, також і мету його затримання.
При цьому, суд не може змінювати мету затримання іноземця (особи без громадянства), яка випливає з первинного судового рішення.
Так, з матеріалів справи видно та не заперечується сторонами по справі, що під час перебування у СП «Оноківці» відповідачка подала заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з позовом про продовження строку затримання до завершення процедури розгляду такої заяви про статус біженця.
Суд звертає увагу на те, що єдиною підставою для продовження строку затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення є наявність умов, визначених ч.13 ст.289 КАС України: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази відсутності співпраці з боку відповідача під час процедури його ідентифікації.

Також позивачем не вказано, які заходи вживалися для розгляду заяви відповідача про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Водночас, матеріали адміністративної справи не містять доказів того, що відносно відповідача існує процедура примусового видворення за межі території України згідно відповідного судового рішення, і що продовження строку затримання відповідача є необхідним для забезпечення такого примусового видворення.

Аналогічною є правова позиція Восьмого апеляційного адміністративного суду, відображена у постанові від 05.10.2020 № 463/6560/20.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для продовження строку затримання відповідачки - громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , разом з дітьми, в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, з наведених позивачем підстав, а тому в задоволенні поданого позову, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 241, 244, 246, 257, 289 КАС України, ст. ст. 14, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , про продовження строку затримання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Малюк В.М.