Справа № 160/6027/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 160/6027/20

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 р. (суддя Жукова Є.О.) в адміністративній справі № 160/6027/20 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним рішення Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яке викладене у листі №7/10102/8 від 14.01.2020 р., щодо повернення без виконання документів, поданих нею для оформлення посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України №379 від 28.05.1993 р.; зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути документи, подані з метою отримання посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України №379 від 28.05.1993 р., оформити посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №199/5598/19 від 24.09.2019, вона встановила факт проживання з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу у період з 01.08.2016 по 09.06.2019, а також факт знаходження на його утриманні. З метою реалізації права, визначеного п.2 ст.3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивачем було подано документи до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України від 28.05.1993 №379. Листом за №7/10102/8 від 14.01.2020 документи були повернуті без виконання позивачу на підставі того, що молодший сержант ОСОБА_3 , перебуваючи на вихідному, помер від гострої серцевої недостатності у стані алкогольною сп`яніння, тому положення п.2 ст. 3 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не розповсюджується на позивача. Також відповідач не визнав достатньою підставою для оформлення посвідчення члена сім`ї загиблого військовослужбовця рішення Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №199/5598/19 від 24.09.2019.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Скаржник вказує, що дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не розповсюджується на випадки, якщо загибель (смерть) військовослужбовця сталася внаслідок вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. При судово-токсилогічному дослідженні крові трупа ОСОБА_3 виявлено спирт у концентрації 1,82 проміле. Також, позивач не дружиною ОСОБА_3 , тому не має права на пільги, встановлені законом для членів сім`ї захиблого (померлого) військовослужбовця. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя, як це передбачено статтею 21 Сімейного кодексу України.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, наводячи доводи, аналогічні тим, які були викладені у позовній заяві.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем були подані документи до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби у порядку, встановленому КМУ від 28.05.1993 р. №379. Листом Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 14.01.2020 р. за №7/10102/8, документи повернуто без виконання.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправне повернення відповідачем поданих позивачем документів, оскільки рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №199/5598/19 від 24.09.2019 є таким, що має преюдиційне значення для розгляду і вирішення справи № 160/6027/20.

Колегія суддів вважає, що зазначений висновок суду першої інстанції ґрунтується на помилковому тлумаченні норм матеріального права.

Як свідчать наявні у справі письмові докази, Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки листом № 7/10102/8 від 14.01.2020 повернув Військовому комісаріату Амур-Нижньодніпровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки без виконання документи ОСОБА_1 , подані для оформлення посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби (а.с.14). Підставою для повернення документів відповідачем зазначені наступні обставини: смерть військовослужбовця ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння (1,82%о); відсутність у ОСОБА_1 статусу дружини внаслідок неперебування зі ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі.

В обґрунтування підстав для пред`явлення позову, позивачем до суду першої інстанції надано: рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №199/5598/19 від 24.09.2019, яким встановлено факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однією сім`єю, як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу у період з 01.08.2016 по 09.06.2019 та факт знаходження ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 (а.с. 11, 12); витяг з протоколу Лівоборежного управління соціального захисту населення № 3 від 05.12.2019, відповідно до якого позивачу встановлено статус особи, на яку поширюється чинність п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видано посвідчення «Член сім`ї загиблого» (а.с.18), витяг з протоколу № 283 від 07.08.2019 засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, за висновками якого, захворювання, яке призвело до смерті, так, пов`язане з проходженням військової служби (а.с.22).

Позивач звернулась до суду із вимогою про зобов`язання відповідача повторно розглянути подані нею документи в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 379 від 28.05.1993, з метою отримання посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав без вісті під час проходження військової служби.

Суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги, залишив поза увагою ту обставину, що зазначеною постановою жоден порядок розгляду документів не встановлено. Постановою Міністрів України № 379 від 28.05.1993 «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби» установлено, що посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, видаються батькам, дружині або чоловіку та дітям указаних військовослужбовців за зразками згідно з додатками N 1 і 2. Підставою для видачі посвідчення є документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий військовим комісаріатом (п.1). Цією ж постановою затверджено зразки посвідчення (додатки №1, № 2).

Таким чином, для видачі посвідчення необхідна наявність двох обов`язкових умов: заявник повинен мати відповідний статус - батька, дружини або чоловіка та надати документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий військовим комісаріатом.

Як свідчать наявні у справі докази, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не перебували у зареєстрованому шлюбі. З метою підтвердження обставини проживання однією сім`єю як дружина та чоловік, ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про встановлення факту, що має юридичне значення. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №199/5598/19 від 24.09.2019 встановлено факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однією сім`єю, як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу у період з 01.08.2016 по 09.06.2019 та факт знаходження ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, як вказано у статті 36 цього ж Кодексу, є саме шлюб.

Встановлення у судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за Сімейним кодексом України подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану (постанова Верховного Суду України від 10.03.2015 справа № 21-615а14). Крім того, правовий статус дружини жінка отримує виключно після державної реєстрації шлюбу із чоловіком.

Зважаючи на те, що такий статус рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №199/5598/19 не встановлено, позивач не отримала статус дружини у розумінні Сімейного кодексу України, тому її документи, подані для оформлення посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби, правомірно повернуті відповідачем без виконання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №199/5598/19 має преюдиційне значення для розгляду і вирішення цієї справи.

Відсутність визначеної постановою Міністрів України № 379 від 28.05.1993 обов`язкової умови для отримання позивачем посвідчення, а саме - статусу дружини (тобто жінки, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі) померлого військовослужбовця, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, тому перевірка та оцінка іншої обставини, зазначеної у листі КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР № 1151 від 09.07.2019 (наявність етилового спирту у концентрації 1,82%о у тілі загиблого), колегією суддів не здійснюється.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 р. в адміністративній справі № 160/6027/20 скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 25 листопада 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук