Справа № 260/1053/19
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 грудня 2020 року

Київ

справа №260/1053/19

адміністративне провадження №К/9901/31438/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Усенко Є.А., Шишова О.О.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020 у справі № 260/1053/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промисловий центр» до Головного управління ДФС у Закарпатській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління ДПС у Закарпатській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

23.11.2020 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі - скаржник), направлена поштою 20.11.2020.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України та пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі міститься посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

1. Скаржник зазначає, що Восьмий апеляційний адміністративний суд щодо взаємовідносин з СТОВ «Клячанівське» зробив висновок про те, що, оскільки п.5.1. Договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції №15/08 від 15.08.2015 оплата товару проводиться до 31.12.2029, а в наданих листах правонаступника СТОВ «Клячанівське» - СТОВ «АГРО-ЛУЧКИ» не йдеться про припинення/прощення зобов`язання ТОВ «Торгово- промисловий центр», то на думку суду апеляційної інстанції, контролюючим органом помилково включено до складу доходу кредиторську заборгованість за вищезазначеним Договором.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.03.2018 у справі №12-10зг18 зробила висновок про те, що при реорганізації підприємства шляхом приєднання до правонаступника не переходять ті права та обов`язки, які не були передані правонаступнику, оскільки у частині 2 другій статті 107 Цивільного кодексу України унормовано, що в разі реорганізації юридичної особи способом приєднання, складається передавальний акт, який має містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються.

Судом встановлено, що на дату складання передавального (ліквідаційного) балансу в розрізі контрагентів, СТОВ «АГРО-ЛУЧКИ» прийнято від СТОВ «Клячанівське» дебіторську заборгованість у загальній сумі 19957,2 тис. грн, серед яких дебіторська заборгованість перед ТОВ «Торгово-промисловий центр» відсутня.

Окрім того, СТОВ «АГРО-ЛУЧКИ» листом від 23.03.2018 №16-06/136 повідомлено Відповідача, що заборгованість ТОВ «Торгово-промисловий центр» у сумі 5773695грн. відсутня станом на 31.12.2017 року.

2. Також на переконання скаржника, суди попередніх інстанції не врахували висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 03.08.2020 №К/9901/30108/19 16.07.2019 №К/9901/8928/18 від 26.06.2019 №К/9901/26766/18, щодо застосування статей 44, 134, 140, 198, 200 Податкового кодексу України, статей 1, 8, 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Як на висновки Верховного Суду в цій частині скаржник посилається на те, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій.

Колегія суддів вважає недостатнім наведене скаржником обґрунтування для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №12-10зг18 скаржник не зазначає, в чому він вбачає подібність правовідносин.

Крім того, висновок, викладений у цій постанові стосується державного підприємства, і такий висновок полягає в тому, що до правонаступника не переходять ті права і обов`язки, які не мало підприємство, що реорганізується. У цій справі було встановлено, що підприємство, яке реорганізувалося, на момент виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вже не мало прав на спірний об`єкт інтелектуальної власності, на які претендувало як правонаступник підприємство, що утворено після реорганізації.

У справі, у якій подано касаційну скаргу, судами встановлено, що згідно з додатковою угодою граничний строк виконання зобов`язання за договором встановлено 31.12.2029, правонаступником СТОВ «Клячанівське» є СТОВ «АГРО-ЛУЧКИ», а позивач в бухгалтерському обліку надалі відображує кредиторську заборгованість за вказаним Договором. Крім цього, ані СТОВ «Клячанівське», ані СТОВ «АГРО-ЛУЧКИ» не вчиняли жодних дій щодо списання/прощення заборгованості позивача за Договором.

Зазначене свідчить про відмінність правовідносин у справі №12-10зг18 зі справою, у якій подано касаційну скаргу.

Посилання скаржника на постанови Верховного Суду, у яких викладено обставини, які можуть свідчити про необґрунтованість податкової вигоди та необхідність прояву платником податків обачності і обережності при виборі постачальника, не можуть свідчити про застосування судами у цій справі норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

З огляду на зміст судових рішень, саме досліджуючи реальність господарських операцій шляхом надання правової оцінки наявним первинним документам у сукупності із встановленими обставинами справи, суди дійшли висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Таким чином, незмістовними до визначеної підстави касаційного оскарження судових рішень є доводи скаржника, що судами зроблено висновок про реальність здійснення господарських операцій позивача з контрагентами, без дотримання позиції Верховного Суду. Сама по собі наявність судових рішень Верховного Суду у справах цієї категорії, за наслідками розгляду яких у задоволенні позовів платників податків було відмовлено не свідчить про застосування судами норм права без урахування висновків Верховного Суду.

Доводи скаржника зводяться до надання неправильної правової оцінки доводам контролюючого органу. При цьому, такі посилання свідчать про доведення скаржником порушення судами норм процесуального права, натомість не є свідченням наявності у цій справі підстави для відкриття касаційного провадження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

У зв`язку з викладеним, скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо визначеної підстави для касаційного оскарження судових рішень відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України має бути викладено з урахуванням таких мотивів.

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов між собою.

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 2 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав вимог та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або які зібрані у справі докази судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

При цьому, пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про не дослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

У зв`язку з наведеним, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику часу на усунення виявлених недоліків.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020 у справі № 260/1053/19 - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- для надання суду уточненої касаційної скарги, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, в редакції Закону України від 18.06.2020 №731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон Є.А. Усенко О.О. Шишов