Справа № 240/10919/20
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 111010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Укрпалетсистем" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Приватне підприємство "Укрпалетсистем" із позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві №4483 від 02.07.2020 в частині проведення перевірки Приватного підприємства Укрпалетсистем згідно Додатку 185 до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 02.07.2020 №4483.
Обґрунтовуючи позовні вимоги представник підприємства зазначив, що наказ №4483 від 02.07.2020 в частині проведення перевірки Приватного підприємства «Укрпалетсистем» згідно з Додатком 185 підлягає скасуванню, оскільки мета проведення перевірки визначена в спірному наказі та Додатку 185 до нього не відповідає підставам проведення перевірки визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, також пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в редакції Закону №540-ІХ 30.03.2020, із змінами, внесеними згідно з Законом №591-ІХ від 13.05.2020, якими накладено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період березня по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України, в тому числі з приводу контролю за дотриманням вимог обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Крім того, відмічає, що підстави визначені п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України були вже предметом дослідження контролюючого органу Офісу великих платників податків ДПС за період діяльності підприємства з 01.01.2019 по 15.06.2020, а тому на думку позивача є ще однією підставою з приводу безпідставності та протиправності оскаржуваного наказу.
При цьому наголошує, що протиправність оскаржуваного наказу Головного управління ДПС у м. Києві в частині проведення перевірки Приватного підприємства Укрпалетсистем згідно з Додатком 185 до вищезазначеного наказу може заподіяти шкоду правам, свободам та інтересам підприємства.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
За вказаною адресою, уповноваженій особі Приватного підприємства «Укрпалетсистем», було пред`явлено службові посвідчення, копію наказу від 02.07.2020 року №4483 та направлення на проведення фактичної перевірки.
У свою чергу уповноваженою особою позивача в особі Андріяша Володимира Володимировича, було підписано направлення на перевірку від 06.07.2020 №3815/26-15-05-09-01, проте уповноваженою особою позивача відмовлено в підписі в направленні на перевірку №3816/26-15-05-09-01 від 06.07.2020, про що було складено акт про відмову від підпису в направленні на перевірку від 08.07.2020 №001610.
При цьому, представник відповідача вважає, що підписавши направлення на перевірку №3815/26-15-05-09-01 від 06.07.2020, уповноваженою особою Приватного підприємства «Укрпалетсистем» було допущено посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, що дає право та підстави для проведення перевірки.
Відповідно до ухвали суду від 10.09.2020 клопотання представника відповідача про призначення справи до судового розгляду та виклику свідка - задоволено, призначено відкрите судове засідання у справі на 01.10.2020 о 12:00.
30.09.2020 до суду надійшло клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, у задоволенні якого ухвалою суду від 01.10.2020 відмовлено.
У судовому засіданні, призначеному на 01.10.2020 оголошено перерву до 27.10.2020 у зв`язку із неявкою у судове засідання представника відповідача.
У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду справи до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомили.
Ухвалою суду, прийнятою без виходу до нарадчої кімнати, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 27.10.2020 подальший розгляд даної справи постановлено здійснювати у порядку письмового провадження.
30.10.2020 до суду надійшло клопотання представника відповідача про проведення судового засідання призначеного на 27.10.2020 в режимі відеоконференції, проте вказане клопотання до розгляду судом не приймається, оскільки ухвалою суду від 27.10.2020 подальший розгляд даної справи постановлено здійснювати у порядку письмового провадження. Вирішення судом будь-яких клопотань після переходу справи до розгляду у порядку письмового провадження неможливе.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши їх обставини, суд дійшов наступного висновку.
Встановлено, що 02.07.2020 начальником Головного управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві) на підставі п.п. 80.2.2., п.п.80.2.3, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (далі - ПК України) було прийнято наказ №4483 про проведення фактичних перевірок протягом липня 2020 року суб`єктів господарювання (згідно з додатками 1-361) тривалістю 10 діб (а.с.6).
Як вказано позивачем, Додатком 185 до вищезазначеного наказу визначено проведення фактичної перевірки Приватного підприємства Укрпалетсистем (далі - ПП Укрпалетсистем, або позивач) на підставі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, з 08.07.2020 року, тривалістю 10 діб, за місцем фактичного провадження діяльності господарської одиниці - автозаправного комплексу, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Затишна, 3, з метою дотримання вимог обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період діяльності визначений ст. 102 ПК України.
На підставі вказаного наказу від 02.07.2020 №4483 та направлень на перевірку посадовими особами відповідача здійснено виїзд за адресою об`єкта перевірки.
Представнику позивача було пред`явлено направлення №3815/26-15-05-09-01 від 06.07.2020 (а.с.44), з яким Адріяш Володимир Володимирович ознайомився, про що свідчить його підпис та направлення №3816/26-15-05-09-01 від 06.07.2020 (а.с.45), ознайомлюватися з яким представник ПП "Украпалетсисием" відмовився, про що складено відповідний акт №001610 від 06.07.2020 (а.с.46).
За змістом вказаного акта, регіональний менеджер ОСОБА_1 відмовився також надати журнал реєстрації перевірок для вчинення відповідного запису.
ПП «Укрпалетсистем» вважає наказ №4483 від 02.07.2020 в частині проведення перевірки Приватного підприємства "Укрпалетсистем" згідно з Додатком 185 до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 02.07.2020 №4483 протиправним та таким, що суперечить вимогам чинного податкового законодавства у зв`язку із чим звернулося до суду за захистом своїх прав.
Таким чином, у межах спірних питань є законність підстав прийнятого оскаржуваного наказу про призначення фактичної перевірки позивача.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.
Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1. статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
За приписами пункту 80.1. статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Згідно з підпунктом 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Пунктом 80.5. статті 80 ПК України визначено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Абзац п`ятий підпункту 81.1 статті 81 ПК України визначає, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 ПК України).
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки:
- непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами другим-четвертим пункту 81.1 статті 81 ПК України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення);
- оформлення документів, вказаних в абзацах другому-третьому пункту 81.1 статті 81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.
Як свідчать матеріали справи уповноважених осіб Головного управління ДПС в м.Києві представник підприємства відмовився ознайомлюватися із направленням №3816/26-15-05-09-01 від 06.07.2020 (а.с.45), про що складено відповідний акт №001610 від 06.07.2020 (а.с.46). Як свідчить вказаний акт, регіональний менеджер ОСОБА_1 відмовився також надати журнал реєстрації перевірок для вчинення відповідного запису.
Таким чином, до проведення фактичної перевірки перевіряючих допущено не було.
Так, зі змісту наказу № 4483 від 02.07.2020 фактична перевірка суб`єктів господарювання (відповідно до Додатку №185 ПП «Укрпалетсистем») була призначена на підставі п.п.80.2.5, п.80.2 ст.80 ПК України з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операції, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Отже, оскаржуваний наказ винесено на підставі підпункту 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 ПК України.
При цьому, слід відмітити, що наказ на проведення фактичної перевірки, з вищевказаних підстав, може бути винесений контролюючим органом лише в разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, тобто інформації про конкретний факт недотримання платником податків вимог законодавства щодо виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Отже, передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.
Попри це, суд вважає за необхідне відмітити, що в матеріалах справи відсутні докази того, що контролюючим органом отримано інформацію, що зумовлює виникнення обґрунтованої та законодавчо встановленої необхідності для контролюючого органу із здійснення належного податкового контролю (проведення фактичної перевірки).
Більш того, у відзиві на позов не зазначено жодного документу, який міг би слугувати обґрунтованою підставою для винесення оскаржуваного наказу.
За змістом наказу №4483 від 02.07.2020, такий складено на підставі ряду нормативно-правових актів, втім посилання на будь-яку інформацію, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби в наказі не зазначено.
Таким чином, слід відмітити, що контролюючим органом не доведено, що саме ця доповідна записка та наявна в ній інформація слугували підставою для прийняття спірного наказу. Крім того, відсутня також і будь-яка інформація, що в даному випадку податковий контроль необхідно було здійснювати саме в формі фактичної перевірки.
У спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності ПП «Укрпалетсистем» вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена відповідачем.
Враховуючи встановлені під час розгляду даної справи обставини, Головне управління ДПС у м. Києві не довело наявність підстав в розумінні підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України для проведення фактичної перевірки ПП «Украпалетсистем», що обумовлює скасування наказу «Про проведення фактичних перевірок» №4483 від 02.07.2020, в частині проведення перевірки позивача (згідно з Додатком №185 до наказу), як протиправного.
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного наказу як вимогам податкового законодавства, так і приписам ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, що свідчить про його протиправність та має наслідком скасування такого наказу.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293 КАС України, суд
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві №4483 від 02.07.2020 в частині проведення перевірки Приватного підприємства "Укрпалетсистем" згідно з Додатком 185 до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 02.07.2020 №4483.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст рішення складено: 11.12.2020.