Справа № 201/6222/20
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/6222/20
Провадження №2а/201/147/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Тернова Євгенія Юрійовича (третя особа - Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради) про скасування постанови серія РАП № 261230132 від 14.05.2020р. та закриття справи про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

01.07.2020р. ОСОБА_1 через свого представника адвоката Антонова Є.М. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю а.с. № 7,8) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Тернова Є.Ю. про скасування постанови серія РАП № 261230132 від 14.05.2020р. та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 06.07.2020р. адміністративна позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків (а.с. № 39), які були усунуті позивачем вчасно - 24.07.2020р., шляхом подачі уточненої позовної заяви (а.с. № 45-48).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 03.08.2020р. відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до положень п.20 ч.1 ст. 4, ч.2 ст. 12, 257, 286 КАС України (а.с. № 57).

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнення позовних вимог від 24.07.2020р., позивач через свого представника адвоката Антонова Є.М., посилався на те, що постановою інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР Тернова Є.Ю. від 14.05.2020р. серії ІД № 001222127 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Повідомлення про це, виявлено позивачем в підкапотному просторі автомобіля 04.05.2020р., чим порушено порядок, встановлений ст. 279-1 КУпА П щодо розміщення повідомлення на лобовому склі ТЗ. Позивачем 06.05.2020р., через незгоду з зазначеним повідомленням, направлено скаргу на ім`я начальника з контролю за паркуванням, в якому останній просив при розгляді матеріалу постанову про вчинення адміністративного правопорушення скасувати, а справу закрити. Втім, 23.06.2020р. позивач отримав постанову про накладення адміністративного стягнення, яка була завірена не належним чином.

Так, згідно даної постанови, виявлено порушення вимог п.33 знаку 3.34 ПДР України. Автомобіль знаходився у зупиненому стані поблизу будинку 17а по вул. Симферопільскій в м. Дніпрі. Дійсно в цьому місці розташовано знак 3.34, встановлено зону його дії у 300м. від місця встановлення знаку 3.34. При цьому ПДР України встановлено, що знак може застосовуватися разом з розміткою 1.4, при цьому зона його дії визначається за довжиною лінії розмітки. В свою чергу, розмітка 1.4. позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів. Застосовується самостійно або в поєднанні зі знаком 3.34 і наноситься біля краю проїзної частини або по поверху бордюру. В напрямку по руху ТЗ по вул. Симферопільській в м. Дніпрі дійсно нанесено поверх бордюру розмітку 1.4., проте зазначена розмітка відсутня в місці стоянки ТЗ позивача, що підтверджується фототаблицею, а отже знак 3.34 в місці, де зупинився позивач, не діяв.

Враховуючи викладене, просив скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення серії РАП № 261230132 від 14.05.2020р., закрити справу у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та стягнути витрати на надання правничої допомоги у розмірі відповідно до розрахунку.

На адресу відповідача було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений десятиденний строк для подачі відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів (а.с. № 57, 58).

Від відповідача - Інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Тернова Є.Ю. 08.09.2020р. до суду надійшов відзив з доданими до нього доказами (а.с. № 64-76), в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень посилався на те, що 14.04.2020р. ним було виявлене адміністративне правопорушення, яке передбачено ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме: зупинка транспортного засобу Volkwagen Jetta, н/з НОМЕР_1 в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» за адресою м. Дніпро, вул. Сімферопольська,17А, чим порушив вимоги п.3.34 розділу 33 ПДР

Керуючись вимогами статті 14-2 КУпАП ним здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення з протилежних ракурсів, на яких було зафіксовано: 1) дату порушення 14.04.2020р.; 2) місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17А 3) Географічні координати: 48.44829000, 35.06766510; 4) час вчинення порушення: 10:26 (10 год. 26 хв.).

Оскільки було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у ч. 1 ст. 14-22 КУпАП на місці вчинення правопорушення, у повній відповідності до ст. 279-1 КУпАП було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія ІД №00122127 на лобовому склі транспортного засобу Volkwagen Jetta.

Після виявлення порушення і встановлення відповідальної особи порушення за даними ЄДР ТЗ, відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 261230132 від 14.05.2020р. відповідно до ч. 5 ст. 279-1, ст.ст. 283 КУпАП без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Щодо тверджень представника позивача про відсутність повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідач зазначив, що відповідно до положень ст. 14-2 КУпАП в обов`язок інспектора з паркування не входить фотофіксація наявності повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності та ним у повній відповідності до ст. 279-1 КУпАП було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія ІД №00122127 на лобовому склі транспортного засобу Volkwagen Jetta .

Стосовно доводів позивача про винесення оскаржуваної постанови за його відсутності, а також те, що вона неналежним чином завірена, відповідач зазначив, що відповідно до ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, отже дії інспектора вчинені з дотриманням норм чинного законодавства. Крім того, позивачем додано до позовної заяви копію оскаржуваної постанови, яка завірена головним спеціалістом сектору забезпечення направлення адміністративних постанов відділу інформаційного забезпечення контролю інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР Журбою Л.В., а отже постанова завірена належним чином, а твердження позивача не відповідають дійсності. Додатково зазначив, що ним в оскаржувальній постанові зазначено усі без виключення відомості, які передбачені ст. 283 КУпАП.

Щодо тверджень представника позивача про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення відповідач зазначив наступне.

Згідно з ПДР, знак 3.34 «Зупинку заборонено», забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений. Фотознімки Volkwagen Jetta, н/з НОМЕР_1 , зроблені відповідачем повністю відповідають вимогам примітки до ст. 14-2 КУпАП, вказано географічні координати, які підтверджують знаходження транспортного засобу позивача у місці де заборонено зупинку, дату та час вчинення правопорушення. Зазначена фотофіксація розміщена на вебсайті та є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення. Однак під час фіксації, через відстань між місцем розташування знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та місцем зупинки ТЗ, виявилось неможливим здійснити фіксацію транспортного засобу та знаку 3.34 одночасно, у зв`язку з чим було направлено запит щодо отримання копії схеми організації дорожнього руху по вул. Сімферопольський у м. Дніпро. Сам позивач підтверджує , що автомобіль Volkwagen Jetta був припаркований в районі будинку 17-А по вул. Сімферопольській у м. Дніпро, у зоні дії знаку 3.34. Щодо тверджень позивача про відсутність розмітки 1.4 в місці стоянки ТЗ, то відповідач зазначив, що згідно з ПДР, розмітка 1.4. позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаком 3.34 і наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру. ПДР, зокрема п. 8.2 встановлено, що дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. .

Твердження позивача про відсутність дорожньої розмітки у місці де був припаркований автомобіль, не можуть бути підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, відповідач заперечував, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу та заявлена позивачем сума є неспівмірною з ціною позову.

На підставі вищевикладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

22.09.2020р. від представника позивача Антонова Є.М. надійшла відповідь на відзив, в якій представник додатково зазначив, що будь-яких доказів розміщення повідомлення на лобовому склі автомобіля, відповідно до вимог ст. 279-1 КУпАП, інспектором не надано. Крім того, щодо належним чином засвідченої постанови, представник позивача наголосив, що ВСУ у справі № 160/7887/18 роз`яснив, яким чином необхідно засвідчувати документи, що не відповідає оскаржувальній постанові.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 05.10.2020р. залучено до участі у справі, у якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійні вимоги, на стороні відповідача Інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (а.с. № 94).

03.11.2020р. до суду надійшли пояснення представника третьої особи Інспекції з питань контролю паркування Дніпровської міської ради Бессонової Н.П. (діє на підставі довіреності від 13.07.2020р. а.с. №103), в яких остання просила в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити з аналогічних підстав, зазначених відповідачем у відзиві (а.с. № 97-102).

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, зміст позовних вимог та заперечень стосовно позову, оцінивши докази у справі, вважає, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень,

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову інспектора з паркування про накладення адміністративного стягнення (частини перша і третя статті 122, частини перша і друга статті 152-1 цього Кодексу) може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом.

Судом при розгляді справи встановлені наступні обставини.

Постановою інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Тернова Є.Ю. РАП № 261230132 від 14.05.2020р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. № 17).

Інспектором встановлено, що зупинка транспортного засобу Volkwagen Jetta, н/з НОМЕР_1 , здійснена в районі будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , чим порушено вимоги п. 3.34 розділу 33 ПДР.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки предметом оскарження є постанова про накладення адміністративного стягнення суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону при розгляді справи та інше.

Частиною 1 ст. 122 КпАП України, передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, а саме, накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306 «Про Правила дорожнього руху» було затверджено Правила дорожнього руху. Підпунктом в) пункту 8.4. розділу 8 ПДР визначено, що заборонні знаки - запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Знак 3.34 підрозділу 3 розділу 33 ПДР «Зупинку заборонено» встановлює заборону зупинки і стоянки транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Пп. 1.4. п.1 розділу 34 ПДР передбачає, що: горизонтальна розмітка 1.4 - позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаком 3.34 і наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру.

З доданих позивачем до позовної заяви фототаблиць, вбачається, що в напрямку по руху транспортного засобу по вул. Сімферопольській в м. Дніпрі в поєднанні зі знаком 3.34 нанесено поверх бордюру розмітку 1.4. (а.с. № 9-16).

Суд вважає, що в данному випадку, розмітка 1.14 обмежила зону дії знаку 3.34, при цьому зона дії останнього знаку визначається за довжиною лінії розмітки. Саме така ситуація є на вулиці Сімферопольській в м. Дніпрі. На фото, які доступні на сайті за номером постанови та доданих позивачем фототаблиць, вбачається що його автомобіль був припаркований, де розмітка «1.4» не нанесена, разом з тим на фото видно, що ближче до знаку така розмітка є.

Таким чином, автомобіль позивача був припаркований згідно правил і не перешкоджав руху транспорту.

Таким чином, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому позовні вимоги в частині скасування постановити та закриття справи підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Винесення постанови, тим саме притягнення до відповідальності на підставі двох суперечливих доказах (протокол та пояснення особи), є необ`єктивним розглядом справи та відтак незаконним.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, в якості доказу розташування знаку 3.34 «Зупинку заборонено» надав копії схеми організації дорожнього руху по вул. Сімферопольській у м. Дніпрі (а.с. № 89-92), між тим розташування даного знаку по вул. Симферопільській в м. Дніпрі не оскаржується позивачем, оскільки ТЗ позивача було зупинено в не зоні дії розмітки 1.4., яка була застосована в поєднанні зі знаком 3.34.

Будь яких належних та допустимих доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини, а також підтверджували порушення позивачем вимог ч.1 ст. 122 КУпАП відповідачем не надано.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Тернова Є.Ю. (третя особа - Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради) про скасування постанови серія РАП № 261230132 від 14.05.2020р. та закриття справи про адміністративне правопорушення задовольнити та скасувати постанову Інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Тернова Є.Ю. серія РАП № 261230132 від 14.05.2020р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та справу про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000грн., то в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано наступні документи: акт виконаних робіт від 25.06.2020р., відповідно до якого загальна сума виконаних робіт складає 4 000 грн., квитанція № 09-2 від 25.06.2020р., рахунок від 25.06.2020р. (а.с.№ 35-37).

Суд вважає, що надані позивачем документи, є належними та допустимими доказами на підтвердження витрат на правничу допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові ВС КАС України від 16.05.2019р. у справі № 823/2638/18 де зазначено, що виставлення рахунку за дання правової допомоги та його оплата є належними доказами оплати витрат на правничу допомогу.

З цих підстав, суд критично оцінює посилання відповідача на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу.

Розглядаючи питання щодо співмірності розміру витрат із реальними адвокатськими послугами, наданими позивачу у цій справі, суд зазначає.

Відповідно до акту виконаних робіт від 25.06.2020р., адвокатом Антоновим Є.М. за складання позовної заяви встановлено вартість послуг у розмірі 4 000 грн. за 4 години.

Між тим, суд вважає, що кількість годин необхідних для вищевказаних послуг з урахуванням предмету позовних вимог, є завищеною, оскільки складання позовної заяви незначної складності справи, яка викладена по суті на 2-х сторінках та не містить великого обсягу правового обґрунтування (в позовній заяві представник посилається лише на декілька статей КУпАП), не потребує дослідження великого обсягу інформації, отже не може потребувати 4-х годин.

З урахуванням вищевикладеного, а також приймаючи до уваги те, що представником позивача підтверджено документально судові витрати на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

При прийнятті даного рішення враховано також те, що дана справа з урахуванням віднесення її до справ, які розглядаються судами в спрощеному провадженні.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, на підставі ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 840грн. 80коп. (а.с.№2).

Стягуючи судові витрати (судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу) саме з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, судом враховано, що остання є виконавчим органом Дніпровської міської ради і несе відповідальність за дії своїх посадових осіб при виконанні останніми своїх службових обов`язків. В даній справі, відповідачем є посадова особа Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, яким було винесено постанову, правомірність якої оскаржується, а тому відповідальність за дії відповідача при виконані ним службових обов`язків покладено саме на Інспекцію.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 14-2, 38,122, 219, 251, 265-4, 279-1,279-3, 280, 288, 293 КУпАП, постановою ВС КАС України від 16.05.2019р. у справі № 823/2638/18, п.20 ч.1 ст. 4, ч.2 ст. 12, ст.ст. 134, 139, 243, 255, 257, 268, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Тернова Євгенія Юрійовича (третя особа - Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради) про скасування постанови серія РАП № 261230132 від 14.05.2020р. та закриття справи про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серія РАП № 261230132 від 14.05.2020р. у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. відносно ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору при подачі позову у розмірі 840грн. 80коп.

Стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.