Справа № 761/19034/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року про передачу за підсудністю справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України, старшого лейтенанта поліції Кривди Людмили Володимирівни, про визнання протиправними дій та скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними дії інспектора роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України, старшого лейтенанта поліції Кривди Л.В. (далі - інспектор) щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КЗпП України та скасувати постанови в справі про адміністративне правопорушення від 20 червня 2020 року серії ДП18 № 278589 і від 21 червня 2020 року серії ЕАМ № 2715332.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року вказаний адміністративний позов переданий за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до Шевченківського районного суду м. Києва для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо територіальної підсудності справи. Скаржник вказує на те, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим поданий ним адміністративний позов підсудний саме Шевченківському районному суду м. Києва.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від інспектора до суду не надходив.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи - 14 березня 2019 року, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вимогами про визнання протиправними дій інспектора щодо притягнення до адміністративної відповідальності та скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення від 20 червня 2020 року серії ДП18 № 278589 і від 21 червня 2020 року серії ЕАМ № 2715332.

Позивач зазначає, що подав адміністративний позов за місцем свого проживання, яким є АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів проживання у Шевченківському районі м. Києва. Натомість згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19 червня 2006 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Враховуючи, що місцезнаходженням відповідача у справі є м. Київ, вул. Народного ополчення, 9 (Солом`янський район м. Києва), суд першої інстанції прийшов до висновку, що справа підлягає передачі на розгляд до суду за місцезнаходженням відповідача, а саме - до Солом`янського районного суду м. Києва.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для передачі справи за підсудністю, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У межах цієї справи ОСОБА_1 оскаржує індивідуальні акти інспектора, а також його дії щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Зазначена норма передбачає, що право вибору суду, який буде вирішувати адміністративний позивач, належить саме ОСОБА_1 . Лише у разі відсутності в позивача місця проживання (перебування) в Україні справу має вирішувати адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Випадки, у яких справи розглядаються за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача, визначні також у ст. 26 КАС України. Зазначені у цій статті випадки стосуються справ, у яких позовні вимоги заявлені суб`єктом владних повноважень до фізичної особи або юридичної особи.

Колегія суддів враховує, що судом першої інстанції не було встановлено, що позивач не має місця проживання (перебування) в Україні.

Натомість суд першої інстанції, встановивши, що позовні вимоги заявлені до суб`єкта владних повноважень, а місцем реєстрації позивача є АДРЕСА_2 , вирішив передати справу за підсудністю на розгляд до адміністративного суду за місцем знаходження відповідача. Таке рішення суду першої інстанції не узгоджується з правилами, що установлені абз. 2 ч. 1 ст. 25 та ст. 26 КАС України.

Оскаржувана ухвала обґрунтована також тим, що ОСОБА_1 не надав доказів, які б підтверджували його проживання у Шевченківському районі м. Києва.

Разом з тим, на підтвердження фактичного проживання за адресою, що зазначена в позовній заяві, позивач надав копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 червня 2006 року серії ВСХ № 161530. Згідно з вказаним свідоцтвом ОСОБА_1 є спадкоємцем майна - квартири АДРЕСА_3 . Отже, позивачем підтверджено наявність у нього права на житло, розташоване за адресою, що вказана ним як місце фактичного проживання.

До постанов інспектора від 20 червня 2020 року серії ДП18 № 278589 і від 21 червня 2020 року серії ЕАМ № 2715332, які є предметом оскарження, внесені такі ж відомості про місце проживання ОСОБА_1 , як вказані в адміністративному позові.

Копія ухвали від 10 серпня 2020 року, що направлялася судом за адресою: АДРЕСА_1 , була отримана позивачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що доводи ОСОБА_1 щодо проживання у Шевченківському районі м. Києва є у достатній мірі обґрунтованими.

Відсутність доказів реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 не є підставою для висновку про те, що справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Києва.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Такі ж гарантії закріплені у ч. 1 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Крім того, у ч. 2 ст. 2 вказаного Закону додаткового зазначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Положення ч. 1 ст. 25 КАС України у сукупності з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вказують на те, що адміністративний позов може бути поданий фізичною особою до адміністративного суду як за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, так і за місцем його перебування або знаходження.

Користуючись правом, наданим йому ч. 1 ст. 25 КАС України, ОСОБА_1 обрав для звернення з адміністративним позовом суд за місцем свого фактичного проживання, а саме - Шевченківський районний суд м. Києва.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 був поданий з додержанням правил територіальної підсудності, а підстави для його передачі на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва - відсутні.

Ухвала суду від 10 серпня 2020 року не відповідає вимогам процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі про передачу справи за підсудністю, та є підставами для її скасування.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення без додержанням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року про передачу справи за підсудністю - скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України, старшого лейтенанта поліції Кривди Людмили Володимирівни, про визнання протиправними дій та скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення - направити до Шевченківського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

Є.В. Чаку