Справа № 496/1902/20
Суддя: Буран В. М.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/1902/20
Провадження № 2-а/496/29/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

за участю:

секретаря - Мединської К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - інспектор 1 батальйону 3 роти УПП в Херсонській області лейтенант поліції Полятикін Дмитро Володимирович про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2432897 від 24.04.2020 року та закриття провадження по справі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив пред`явивши квитанцію про сплату судового збору, та в якому просить скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення серії ЕАК № 2432897 в справі про адміністративне правопорушення, відповідно якої його було визнано винним за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме 24.04.2020 року о 00:40 год. на 181 км. дороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, у буксируваного ОСОБА_1 напівпричепі д.н.з. НОМЕР_1 не працювала одна лампочка на державному номері, в ході зупинки а/т водієм не було ввімкнена аварійну сигналізацію, чим порушив п. 9.9. «б» ПДР України.

В обґрунтування своєї позиції позивач стверджує, що був змушений зупинитись на вимогу поліцейського, та в порядку 2.4 ПДР України надав йому відповідні документи. Поліцейський вказав, що відносно нього буде складено постанова, яку буде надіслано правопорушнику згодом, оскільки не працювала «база». 07.05.2020 року ОСОБА_1 , отримав лист із постановою про накладання адміністративного стягнення, з якою він категоричне не згоден, адже у працівника поліції взагалі не було підстав для зупинки позивача.

Ухвалою суду від 08.07.2020 року після усунення недоліків позову було відкрито провадження по справі, розгляд справи проводився в порядку ст. 286 КАС України.

Ухвалою суду від 12.10.2020 року до участі у справі було залучено інспектора 1 батальйону 3 роти УПП в Херсонській області лейтенанта поліції Полятикіна Дмитра Володимировича, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

Позивач в судове засідання на з`явився, причини неявки суду невідомі. Та до матеріалів справи долучено відповідь на відзив відповідача, в якій ОСОБА_1 не згоден з поясненнями відповідача, оскільки до нього не надано жодних доказів на підтвердження правомірності зупинки водія.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Херсонській області - Бєльський Р.С. просив відмовити позивачу у задоволенні його позову. Обґрунтовує це тим, що поліцейським Поляткіним Д.В. під час патрулювання було виявлено а/т під керуванням ОСОБА_1 який при зупинці не виконав вимоги п.п. 9.9 «Б» ПДР України, а саме не ввімкнув світлову сигналізації при зупинці на вимогу поліцейського. Та в порядку передбаченим Законом склав постанову про притягнення правопорушника до відповідальності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - інспектор 1 батальйону 3 роти УПП в Херсонській області лейтенант поліції Полятикін Д.В. у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача, представника УПП в Херсонській області, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що інспектором 1 батальйону 3 роти УПП в Херсонській області лейтенант поліції Полятикіним Д.В. було винесено постанову ЕАК № 2432897, відповідно якої ОСОБА_1 було визнано винним за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме 24.04.2020 року о 00:40 год. на 181 км. дороги Одеса-Мілітополь-Новоазовськ, у буксируваного ОСОБА_1 напівпричепі д.н.з. НОМЕР_1 не працювала одна лампочка на державному номері, в ході зупинки а/т водієм не було ввімкнена аварійну сигналізацію, чим порушив п. 9.9. «б» ПДР України.

Згідно з п. 9.9 «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р. (далі за текстом «ПДР»), у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар, повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Як передбачає ст. 222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції входить розгляд справ про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

При притягненні особи до адміністративної відповідальності в тому числі за ч. 2 ст. 122 КУпАП, органи поліції керуються також, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 (надалі за текстом Інструкція), затвердженою Міністерства внутрішніх.

Відповідно п. 4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу, до таких відноситься ч. 2 ст. 122 КУпАП та згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції, постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п. 5 Розділу ІІІ Інструкції - поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» (Закону) поліцейський може зупиняти транспортні засоби також у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно ч. 3 ст. 35 Закону, поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 категорично не згоден із винесеною відносно нього постановою про накладання адміністративного стягнення так, як вважає, що постанова була винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки він не порушував жодних правил ПДР під час руху, що б були підстави для зупинки його т/з. працівником УПП в Херсонській області, які перебували на територій Миколаївської області у постанові ЕАК № 2432897 від 24.04.2020 року зазначили, що у буксируваного ОСОБА_1 напівпричепі д.н.з. НОМЕР_1 не працювала одна лампочка на державному номері, що і було підставою для зупинки, однак позивач наголошує, що у поліцейського відсутні будь-які докази (фото, відео тощо) на підтвердження цих обставин, усі освітлюючи прилади авто були у працюючому стані.

Згідно ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначених статтею 222 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Від так ч. 1 п. 9 ст. 31 Закону, орган поліції може застосовувати превентивні заходи у вигляді технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, перелік яких встановлено в Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1026 від 18.12.2018.

Стороною відповідача не надано суду належних доказів, які підтвердили б з чого працівником поліції було встановлено порушення ПДР України позивачем, чи технічної несправності авто, та не спростовано протиправності своїх дій щодо подальшого складання постанови про адміністративне правопорушення.

Суд також зазначає, що у відзиві сторони відповідача наявні протиріччя, а саме «поліцейським було виявлено а/т, який при зупинці не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9 «б» ПДР України, далі виявивши правопорушення працівник поліції зупинив водія». Саме порушення п. 9.9 «б» ПДР України об`єктивно може відбутись тільки після зупинки а/т, таким чином працівник поліції не міг «виявивши правопорушення п. 9.9 «б» ПДР України зупинити водія».

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п. 45 рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011р; п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р; п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р.).

Крім того, згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеку руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно надавати докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з доводів позивача, зазначених в позовній заяві, останній категорично заперечує факт вчинення ним зазначеного вище правопорушення, вказуючи на відсутність його вини та складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, належних та допустимих доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення в матеріалах справи немає.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно із ч.1 ст. 286 КУпАП, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає обґрунтованим задовольнити вимоги позивача та скасувати оскаржувану постанову.

При цьому, згідно ст. 293 ч.1 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і, зокрема, скасовує постанову і закриває справу.

Згідно до ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення. Оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, що дає підстави дійти висновку про відсутність в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП.

Постанову серії ЕАК № 2432897 від 24.04.2020 року про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, слід скасувати та закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 1, 9, 7, 126, 245, 247, 251 КУпАП, 2, 5-9, 72, 76, 77, 159, 241-246, 250-251, 286, 293, 295-297 КАС України, «Про національну поліцію», Конституція України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстрованого: АДРЕСА_1 , адреса листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Біляївським РВ УМВС від 01.09.1998 р.) до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції (адреса: 73034, м. Херсон, проспект Адмірала Сенявина, 128), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - інспектор 1 батальйону 3 роти УПП в Херсонській області лейтенант поліції Полятикін Дмитро Володимирович (адреса: 73034, м. Херсон, пр-т Адмірала Сенявина, 128) про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2432897 від 24.04.2020 року та закриття провадження по справі - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК № 2432897 від 24.04.2020 року про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 425 грн. за правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Біляївський районний суд Одеської області в порядку, встановленому ст. ст. 293, 295-297 КАС України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03.12.2020 року.

Суддя Буран В.М.