Справа № 1.380.2019.006810
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.006810 пров. № А/857/7556/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року, прийняте суддею Братичак У.В., в м.Львові, о 11 годині 35 хвилині, повний текст складено 18 травня 2020 року, у справі № 1.380.2019.006810 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СТРАЙП" до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В:

товариство з обмеженою відповідальністю СТРАЙП звернулося з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 19.06.2019 № UA209000/2019/200993/2.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем, за результатами перевірки поданої позивачем митної декларації, прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, якими митну вартість товарів визначено за резервним методом. Вважає, таке рішення необґрунтованим та таким, що суперечить нормам чинного законодавства. Надані позивачем до митного органу документи підтверджують заявлену митну вартість товарів, а також обраний метод визначення митної вартості та є автентичними, містять усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості, мають необхідні реквізити, печатки, підписи відповідальних осіб, дати на номери, зазначені документи не містять розбіжностей. Окрім того, зазначає, що в оскарженому рішенні про коригування митної вартості не визначено, яких саме документів визначених положеннями ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України позивач не надав. Наведені в оскарженому рішенні про коригування митної вартості причини неможливості визнання задекларованої вартості товару вважає формальними.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200993/2 від 19.06.2019.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Галицька митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги відповідач обгрунтовує тим, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті і саме він має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в тому числі обрано метод визначення митної вартості товарів. Окрім того, зазначає, що відповідно до ч.3 ст.53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визначена, проте, таких документів не було подано.

Таким чином, встановивши відсутність достатніх відомостей та документів, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості відповідно до вимог чинного законодавства

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без змін рішення суду, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, який просить задоволити апеляційну скаргу, представника позивача, який просить залишити без змін рішення суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю СТРАЙП та компанією Stanchem Sp. Z о.о. Przedsiebiorstwo Chemiczne укладено Контракт № PL/DHC011217/Е-0485 від 01.12.2017 року на купівлю товару, згідно умов якого, продавець зобов`язується продати товар відповідно з рахунками-фактурами, які є частиною договору, а Покупець сплатити ціну, описану в рахунках-фактурах.

Згідно рахунку-фактури (Інвойс) №19С00403 від 17.06.2019 р., Покупець придбав у продавця наступний товар: ФЕРРОВАНАДІЙ, у кількості 500 кг, за ціною 44,11 дол.США/кг, загальна вартість Товару 20055,00 дол. США, терміном оплати - протягом 60 календарних днів з дати виставлення рахунку-фактури (Інвойс).

18.06.2019 позивачем з метою митного оформлення вказаного товару подано до Львівської митниці ДФС електронну митну декларацію № UA209140/2019/151799, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар - ФЕРРОВАНАДІЙ FoV80, у кількості 500 кг.

Декларантом для митного оформлення товарів за ЕМД UA209140/2019/151799 було подано наступні документи: -зовнішньоекономічний договір (контракт) № PL/DHC011217/ Е-0485 від 01.12.2017 року та додаток до контракту №137 від 17.06.2019; -рахунок-фактура (інвойс) №19С00403 від 17.06.2019 року; -CMR № б/н від 17.06.2019 року, в якому містяться відомості щодо ТЗ в межах України та щодо кількості товару; -копії митних декларацій країни відправлення № 19PL301010Е0508049 від 17.06.2019 року; -документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 18/06 від 18.06.2019 року, який підтверджує вартість перевезення товару від місця завантаження відповідно базису умов поставки до митного кордону України; -договір (контракт) про перевезення № 4 від 14.06.2019 року.

Митну вартість декларантом заявлено за 1 (основним методом) за ціною договору.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця ДФС повідомила декларанта про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Позивач, у свою чергу повідомив відповідача про те, що Декларантом для митного оформлення товарів за ЕМД UA209140/2019/151799 в якості підстави для застосування основного методу було надано всі необхідні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її.

Не погоджуючись із заявленою митною вартістю Львівська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 19.06.2019 №UA209000/2019/200993/2.

Підставою для прийняття оскарженого рішення про коригування митної вартості відповідач наводить формулювання, що митна вартість товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у п.2-4 ст.53 Митного кодексу; рахунок-фактура на транспорт №18/06 18.06.2019 виставлено до м.Львів, У гр.З CMR зазначено Київ; термін дії контракту PL/DHC011217/Е-0485 відповідно до п. 1.2 завершено 31.12.2018; жодних документів на продовження терміну дії контракту до митного оформлення не подавалося; умови поставки відповідно до п.2.1 контракту FCA Люблін, у фактурі та CMR (гр.4) зазначено FCA-Niemce.; банківські реквізити зазначені у рахунку фактурі 19C00403 від17.06.2019 відрізняються від реквізитів, що зазначені у контракті.

Також зазначено, що неможливо застосувати методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 Митного кодексу України) та методу 2б (ст. 60 Митного кодексу України) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичності та подібні (аналогічні) товари, методи 2в (ст. 62 Митного кодексу України) та методу 2г (ст. 63 Митного кодексу України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Джерелом інформації для визначення митної вартості слугувала митна декларація №UA100070/2019/237382 від 24.05.2019.

Разом з рішенням про коригування митної вартості відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2019/01390.

Позивач не погодившись з вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при здійсненні імпортування товарів на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості на підставі положень контракту було надано повний пакет документів, відповідно до переліку, закріпленого статтею 53 Митного кодексу України, а тому рішення відповідача є протиправним.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Статтею 1 МК України визначено, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до положень пунктів 23 та 24 частини першої статті 4 МК України митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За приписами частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно частини першої статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина перша статті 257 МК України).

За правилами частини першої статті 54 Митного кодексу України (далі МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина перша).

Відповідно до статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частини другої та частини третьої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Судом встановлено, що митну вартість імпортованих транспортних засобів, що вказана декларантом у митних деклараціях, визначено за основним методом, а до самих митних декларацій декларантом подано всі наявні у позивача документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору.

Так, разом з митною декларацією декларантом для митного оформлення подано такі документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) №PL/DHC011217/Е-0485 від 01.12.2017 року та додаток до контракту №137 від 17.06.2019; рахунок-фактура (інвойс) №19С00403 від 17.06.2019 року; CMR № б/н від 17.06.2019 року, в якому містяться відомості щодо транспортного засобу в межах України та щодо кількості товару; копії митних декларацій країни відправлення №19PL301010Е0508049 від 17.06.2019 року; документ що підтверджує вартість перевезення товару № 18/06 від 18.06.2019 року, який підтверджує вартість перевезення товару від місця завантаження відповідно базису умов поставки до митного кордону України; договір (контракт) про перевезення № 4 від 14.06.2019 року.

Вказані документи містили всі реквізити, необхідні для ідентифікації придбаного ТзОВ СТРАЙП товару, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем при здійсненні імпортування товарів на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості на підставі положень контракту було надано повний пакет документів, відповідно до переліку, передбаченого ст. 53 Митного кодексу України.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 МК України.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України).

Разом з тим, як слідує із рішення про коригування митної вартості товарів від 19 червня 2019 року № UA209000/2019/200993/2, у ньому зазначено витребування додаткових документів, оскільки в умовах поставки відповідно до п.2.1 контракту FCA Люблін, у фактурі та CMR (гр.4) зазначено FCA-Niemce.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що невідповідність умов поставки вказаних у п.2.1 договору щодо даних зазначених у фактурі та CMR спростовується додатком №137 від 17.06.2019, який був доданий до митного оформлення, де вказано умови поставки FCA Немце. Відповідно до п.1.1. контракту PL/DHC011217/Е-0485 продавець продає, а покупець купляє хімічну продукцію, метали, надалі Товар у відповідності до Додатків до даного Контракту, які є невід`ємною його частиною.

Слід зазначити, що Немце це село в Польщі Люблінського повіту Люблінського воєводства, тобто в адміністративно-територіальній одиниці Люблінського воєводства.

Щодо покликання митного органу на відмінність в банківських реквізитах, зазначених у рахунку-фактурі №19С00403 від 17.06.2019 та вказаних у контракті, то апеляційний суд погоджується, що такі відмінності жодним чином не впливають на ціну товару.

В п.4.2 контракту вказано, що оплата здійснюється в доларах США, на основі рахунку-фактури Продавця, шляхом перерахунку грошових кошів на розрахунковий рахунок Продавця. Тобто, в даному контракті не вказано, що відповідна оплата повинна здійснюватись на рахунок, вказаний у ньому.

Крім того, суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Щодо твердження митниці про закінчення терміну дії контракту PL/DHC011217/Е-0485 31.12.2018, та відсутність документів на продовження терміну дії контракту, то судом першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, правильно зазначено, що відповідно до п.1.2 контракт вступає в силу з моменту його підписання продавцем та покупцем і дійсний до 31.12.2018, а в частині виконання зобов`язань до повного їх виконання.

Щодо рахунку-фактуру на транспорт №18/06 від 18.06.2019, то у гр.3 CMR зазначено м.Київ, а доставлено до м.Львів, то митним органом не взято до уваги, що у вказаному документі є два види послуг: транспортні послуги за маршрутом м.Niemce (Польща) МПП Рава-Руська (Україна) та транспортні послуги за маршрутом МПП Рава-Руська (Україна) м.Львів (Україна), про що правильно вказано судом першої інстанції.

Відповідно до ч.10, 11 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема, витрати на транспортування після ввезення.

Зміна місця доставки вже на митній території України не впливає на митну вартість товарів, що обчислюється за першим методом ціною договору.

Судом першої інстанції правильно взято до уваги і ту обставину, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначено лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, що суперечить нормам статті 54, 55 Митного кодексу України.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Натомість, в даному випадку, з оскарженого рішення про коригування митної вартості вбачається, що митний орган не застосовує метод 2а, 2б з причин відсутності в органу доходів та зборів та декларанта інформації про ідентичні товари та подібні (аналогічні) товари, методів 2в та 2г з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Окрім цього визначається, що джерелом для коригування митної вартості слугували митна декларація.

Частина перша статті 55 МК України передбачає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з частиною другою статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах. Контролюючий орган не довів правових підстав для прийняття оспореного рішення відповідача.

Суд вважає, що на підставі досліджених письмових доказів, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Документальних доказів на спростування таких обставин відповідачем не надано, як суду першої, так і апеляційної інстанції.

Судом першої інстанції також правильно застосовано судову практику в даній категорії справ.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст.308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.006810, - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 14.12.20