Справа № 127/23808/20
Суддя: Вишар І. Ю.
Дата ухвалення: 2020-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/413/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" грудня 2020 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Вишара І.Ю.,Дернової В.В.,
при секретарі Павленко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора баталйону № 1 роти № 4 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області рядового поліції Гладибороди Владислава Ігоровича про скасування постанови серії ЕАМ № 3321359 від 22.10.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до інспектора баталйону № 1 роти № 4 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області рядового поліції Гладибороди Владислава Ігоровича про скасування постанови серії ЕАМ № 3321359 від 22.10.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Позов мотивований тим, що 22.10.2020 відповідачем було винесено постанову ЕАМ № 3321359 від 22.10.2020, якою притягнено позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Відповідно до постанови, 22.10.2020 року о 08.59 год. в м. Вінниця по вул. Привокзальна 1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat р/н НОМЕР_1 без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п 2.1 "ґ" ПДР України.

Позивач зазначає, що правопорушення не вчиняв, оскільки діяв виключно в межах та у спосіб передбачений правилами дорожнього руху України, а поліцейський, не маючи жодних доказів, та заздалегідь переконаний в його вині, не об`єктивно з`ясував обставини справи, що є грубим порушенням всебічного розгляду справи, та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених в адміністративному позові.
Відповідач в судове засідання не зявився, подав письмовий відзив.
Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 22.10.2020 відповідачем було винесено постанову ЕАМ № 3321359 від 22.10.2020, якою притягнено позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Відповідно до постанови, 22.10.2020 року о 08.59 год. в м. Вінниця по вул. Привокзальна 1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat р/н НОМЕР_1 без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п 2.1 "ґ" ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначає, що обставини, наведені в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності.
Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасува тирішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, судом враховано, що відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Так, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2020 року відповідачу було роз`яснено його обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення та зобов`язано надати суду відзив на позовну заяву з посиланням на докази якими він обґрунтовується.

Відповідачем не надано до відзову будь-яких доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином в матеріалах справи, окрім оскаржуваних постанов, відсутні будь-які докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Крім того, суд враховано наступне.

Положеннями підпункту «ґ» пункту 2.1 Розділу 2 ПДР визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Приписами пункту 2 1.1 статті 2 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV) встановлено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою Моторне (транспортне) страхове бюро України уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов`язковим. Транспортний засіб мас відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов 'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону.
Згідно пункту 21.3 статті 21 Закону № 1961-IV при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 2 1.2 цієї статті, на їх вимогу.
Відповідно до пункту 1 3-1 статті 1 3 Закону № 1961 -IV учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортнимзасобом, належним інваліду І групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, визначеному цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов 'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зі Свідоцтва серії НОМЕР_2 про реєстрацію транспортного засобу випливає, що власником автомобіля Volkswagen Passat р/н НОМЕР_1 є ОСОБА_2 .
У пункті 2.2 ГІДР України вказано, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собіпосвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
Власник передала транспортний засіб в користування позивачу, що підтверджується реєстраційним документом на цей транспортний засіб, який був пред`явлений інспектору. Отже, ОСОБА_1 використовував такий транспортний засіб на законних підставах.
Згідно Посвідчення серії НОМЕР_3 від ІЗ.09.2015 року позивач є учасником бойових дій, що дає йому право на пільги встановлені для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Конституційний Суд України у рішенні від 23 грудня 2014 року у справі № 7-рп/2014 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, зазначивши, що для учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інвалідів І групи умовою їх страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами, а для інвалідів 1 групи - також і керування належними їм транспортними засобами іншою особою в їх присутності.
Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить Моторне транспортне страхове бюро України.
МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Тобто, учасникам бойових дій, які особисто керують належним їм транспортом оформлювати звичайний поліс автоцивілки не обов`язково - транспортний засіб та здоров`я автоматично застраховані державою.
Конституційний Суд України вважає, що згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону № 1961 транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій слід розуміти такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві
власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.
На вимогу інспектора позивач пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, а замість полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - посвідчення учасника бойових дій.
Інспектор проігнорував документ, який звільняє позивача від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (на думку інспектора, закон звільняє учасників бойових дій від обов`язкової о страхування цивільно-правової відповідальності тоді, коли транспортний засіб належить їм на праві власності) та склав постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП.
Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне скасувати постанову серії ЕАМ № 3321359 від 22.10.2020 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 12, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 1 роти № 4 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області рядового поліції Гладибороди Владислава Ігоровича про скасування постанови серії ЕАМ № 3321359 від 22.10.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - задовольнити.

Постанову інспектора батальйону № 1 роти № 4 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області рядового поліції Гладибороди Владислава Ігоровичасерії ЕАМ № 3321359 від 22.10.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя