Справа № 120/3638/20-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3638/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Свентух В.М.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

10 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Боровицького О. А. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправним та скасування припису,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2020 року арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправним та скасування припису від 14.05.2020 року №11.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано припис Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про недопущення повторних порушень №11 від 14.05.2020 року відносно арбітражного керуючого ОСОБА_1 .

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, з проханням його скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовуються тим, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не досліджував та не встановив - чи вживалися позивачем усі передбачені законом, необхідні та залежні від нього заходи з метою належного виконання повноважень ліквідатора. Так, зазначає скаржник, відповідач не погоджується з висновками суду про те, що викладена в змісті оскаржуваного припису інформація про виявлене порушення частини 1 статті 46 Закону №2343-ХП, а саме: в матеріалах перевірки відсутні відомості щодо схвалення комітетом кредиторів ПП "ТУФ "Феріде" у справі № 902/1156/15 звіту ліквідатора № 02-01/141 від 11.12.2018, року не кореспондує із обов`язками ліквідатора в ліквідаційній процедурі та виходить за межі імперативних приписів статті 46 Закону №2343-ХП.

Такий висновок суду, на думку відповідача, суперечить приписам ч.1 ст.46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", висновкам Верховного Суду постанові від 18.06.2019 року у справі №902/1156/15.

Також не погоджується відповідач з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість винесеного припису та неврахування факту затвердження ухвалою господарського суду від 12.12.2018 року звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу , яка постановлена на підставі досліджених судом обставин організації та проведення комітетів кредиторів.

Скаржник звертає увагу суду на те, що винесений припис не породжує для арбітражного керуючого негативних наслідків у вигляді відповідальності, а лише встановлює факт виявлених порушень, що підлягають усуненню та встановлює заборону щодо допущення в подальшому аналогічних порушень.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не спростовують її доводів, викладених у позовній заяві, та оскаржуваного рішення суду першої інстанції; жодних доказів в обґрунтування порушенням судом першої інстанції при ухваленні цього рішення норм матеріального та процесуального права відповідачем при поданні апеляційної скарги не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 здійснював діяльність арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) відповідно до свідоцтва № 187 від 08.02.2013 року, виданого на підставі Наказу Міністерства юстиції України №202/5 від 31.01.2013.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 06.06.2017 року у справі про банкрутство №902/1156/15 ОСОБА_1 призначено ліквідатором ПП "ТУФ "Феріде".

20.11.2019 року на адресу Міністерства юстиції України надійшла скарга представника ТОВ "Промінвестбанк" адвоката Яценка Є.О. на дії та бездіяльність арбітражного керуючого ОСОБА_1

13.03.2020 року позивачу повідомлено про проведення позапланової невиїзної перевірки додержання арбітражним керуючим вимог законодавства під час виконання ним повноважень ліквідатора Приватного підприємства "Торгово-Універсальної фірми "Феріде" та посвідчення на проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 11.03.2020 року №10.

27.03.2020 року, повторно, у зв`язку з клопотанням про перенесення перевірки, на адресу позивача надійшло повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки додержання арбітражним керуючим вимог законодавства під час виконання ним повноважень ліквідатора Приватного підприємства "Торгово-Універсальної фірми "Феріде" та посвідчення на проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 26.03.2020 року №11 .

В період з 28.04.2020 року по 30.04.2020 року сектором з питань банкрутства у Вінницькій області відділу банкрутства Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 , під час виконання повноважень ліквідатора Приватного підприємства "Торгово-Універсальної фірми "Феріде", за скаргою ПАТ "Промінвестбанк", за результатами якої на підставі висновків акту перевірки від 13.05.2020 року №11 було винесено припис про недопущення повторних порушень від 14.05.2020 року №11.

Відповідно до вказаного припису, за результатами позапланової невиїзної перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_1 , виявлено порушення вимог частини 1 статті 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме: в матеріалах перевірки відсутні відомості щодо схвалення комітетом кредиторів ПП "ТУФ "Феріде" у справі №902/1156/15 звіту ліквідатора ОСОБА_1 від 11.12.2018 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з досліджених судом матеріалів, які були предметом розгляду відповідача, винесений позивачу 14.05.2020 року припис є протиправним, оскільки дотримання ліквідатором приписів законодавства щодо схвалення звіту комітетом кредиторів полягає та вичерпується діями по направленню звіту кредиторам та організації комітету кредиторів для схвалення такого звіту.

Не схвалення звіту ліквідатора або внесення до нього зауважень неможливо ототожнювати із порушенням ліквідатором частини 1 статті 46 Закону № 2343-XII.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон України № 2343-XII) арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Відповідно до ст. 4 Закону України № 2343-XII арбітражні керуючі є суб`єктами незалежної професійної діяльності, а право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надається особі, яка отримала відповідне свідоцтво у порядку, встановленому цим Законом, та внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 №2343-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2343-XII)) визначено, що ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Частинами 1, 4 статті 22 Закону № 2343-XII передбачено, що під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів. Розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном. Про призначення розпорядника майна виноситься ухвала.

Розпорядник майна несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх повноважень відповідно до законодавства України. Повноваження розпорядника майна припиняються з дня припинення провадження у справі про банкрутство, а також у разі затвердження господарським судом мирової угоди, призначення керуючого санацією або ліквідатора, якщо інше не передбачено цим Законом.

Контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та порядок притягнення їх до дисциплінарної відповідальності регулюється ст.ст. 106-113 Закону України № 2343-XII та Порядком контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 №1284/5 (далі - Порядку контролю № 1284/5), згідно п. 1.4 якого, встановлено процедуру організації та проведення перевірок діяльності арбітражних керуючих, повноваження осіб, які здійснюють перевірки, права й обов`язки арбітражних керуючих, порядок оформлення результатів перевірки, порядок підготовки за результатами перевірки подання на Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення.

21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства, відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» втратив чинність.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Новий Порядок здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 06 грудня 2019 року N 3928/5 (далі Порядок контролю).

Відповідно до п.1 розділу II. Організація проведення перевірок Порядку контролю, контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

Здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів:

проведення перевірки;

складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого (далі - Довідка);

надання арбітражним керуючим комісії з перевірки пояснень, зауважень, заперечень до Довідки та/або усунення зазначених у Довідці порушень;

складання акта перевірки діяльності арбітражного керуючого (далі - Акт перевірки) з урахуванням Довідки, пояснень, зауважень, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень.

Згідно п.9 розд.У1 Порядку контролю, у разі виявлення під час перевірки порушень у діяльності арбітражного керуючого орган контролю на підставі Акта перевірки виносить припис про недопущення повторних порушень (далі - Припис) (додаток 9) - щодо порушень, які не можуть бути усунені арбітражним керуючим, та/або розпорядження про усунення виявлених порушень (далі - Розпорядження) (додаток 10) - щодо порушень, які можуть бути усунені арбітражним керуючим.

Припис або Розпорядження виноситься органом контролю не пізніше ніж на третій робочий день з дня підписання Акта перевірки та надається особисто арбітражному керуючому чи його представнику за довіреністю, що посвідчується особистим підписом арбітражного керуючого чи його представника, або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням за рахунок коштів органу контролю на адресу контори (офісу) арбітражного керуючого та електронною поштою.

Припис та/або Розпорядження вважаються належним чином врученими арбітражному керуючому за умови, якщо він особисто чи його представник за довіреністю отримав зазначені Припис та/або Розпорядження або вони були надіслані йому органом контролю у спосіб, визначений абзацом другим цього пункту. Докази надсилання Припису та/або Розпорядження арбітражному керуючому є невід`ємною частиною матеріалів перевірки та зберігаються в органі контролю, який виніс Припис та/або Розпорядження.

У Приписі міститься інформація про виявлені під час перевірки порушення, які усунути не можна, та зобов`язання арбітражного керуючого не допускати аналогічних порушень у подальшій діяльності (п.12 Порядку).

Як встановлено судом, за результатами позапланової невиїзної перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_1 , виявлено порушення вимог частини 1 статті 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме: в матеріалах перевірки відсутні відомості щодо с х в а л е н н я комітетом кредиторів ПП "ТУФ "Феріде" у справі №902/1156/15 звіту ліквідатора ОСОБА_1 від 11.12.2018 року.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону № 2343-XII після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; відомості про реалізацію об`єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів; довідка архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню; для акціонерних товариств - копія розпорядження про скасування реєстрації випуску акцій, засвідчена Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; для емітентів цінних паперів - копія звіту про наслідки погашення цінних паперів, засвідчена Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Звіт ліквідатора має бути схвалений комітетом кредиторів, власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) боржника (для державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків).

Про час і місце судового засідання, у якому має розглядатися звіт і ліквідаційний баланс, господарський суд повідомляє ліквідатора та членів комітету кредиторів.

Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

З метою виконання приписів даної норми Закону № 2343-XII, арбітражним керуючим ОСОБА_1 було вжито заходів щодо організації проведення комітету кредиторів із порядком денним - затвердження звіту ліквідатора № 02-01/141 від 11.12.2018 року, а звіт ліквідатора направлено кредиторам до 12.12.2018 року (дати судового засідання Господарського суду Вінницької області).

12.12.2018 ухвалою Господарського суду Вінницької області затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута у справі № 902/1156/15 про банкрутство ПП «ТУФ «Феріде». ПП «ТУФ «Феріде» як юридичну особу ліквідовано. Припинено повноваження ліквідатора ОСОБА_1 у справі № 902/1156/15 про банкрутство ПП «ТУФ «Феріде». Припинено дію мораторію, введеного ухвалою Господарського суду Вінницької області від 17.09.2015. Закрито провадження у справі № 902/1156/15 про банкрутство ПП «ТУФ «Феріде».

04.03.2019 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду у справі № 902/1156/15 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк») залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Вінницької області від 12.12.2018 - без змін.

Суд дійшов висновку, що ліквідатором вжито всіх необхідних дій, які направлені на пошук та виявлення активів банкрута - ПП «ТУФ «Феріде». За результатами проведеної роботи виявлено відсутність будь-яких майнових активів ПП «ТУФ «Феріде», які могли бути включені до складу ліквідаційної маси банкрута, грошові кошти в банкрута відсутні. При новому розгляді справи ліквідатор вчиняв всі необхідні дії для забезпечення проведення ліквідаційної процедури (подання обов`язкової звітності, прийняття участі в судових засіданнях, займався організацією та проведенням комітету кредиторів, надання звіту комітету кредиторів, проведенням позапланової перевірки та ін.) (п.16 постанови Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 902/1156/15)

ПАТ «Промінвестбанк» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій стверджував про порушення судами частини першої статті 46 Закону про банкрутство, оскільки наданий на затвердження суду звіт ліквідатора від 11.12.2018 не був схвалений і не розглядався комітетом кредиторів. Крім того, в порушення статті 46 Закону про банкрутство судом першої інстанції не було повідомлено ПАТ «Промінвестбанк» про час судового засідання, у якому розглядався звіт, а також не заслухано думку кредитора.

Постановою ВС від 18.06.2019 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (вх. № 4226/2019) задоволено частково.

Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 та ухвалу Господарського суду Вінницької області від 12.12.2018 (про затвердження про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу та закриття провадження у справі) у справі № 902/1156/15 скасувати, справу № 902/1156/15 у частині затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу та закриття провадження у справі передати на розгляд до Господарського суду Вінницької області в іншому складі суду.

У висновках Верховний Суд зазначив, що судова колегія визнає обґрунтованими доводи касаційної скарги про порушення судами частини першої статті 46 Закону про банкрутство, згідно якою звіт ліквідатора має бути схвалений комітетом кредиторів, власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) боржника (для державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків).

Таким чином, саме до компетенції комітету кредиторів законодавцем віднесено прийняття рішення по схваленню звіту ліквідатора, що передує зверненню з клопотанням про його затвердження до суду.

При цьому, звіт ліквідатора та поданий ним ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх заходів ліквідаційної процедури, повне вчинення ним дій по виявленню кредиторів та активів боржника, за результатом розгляду яких суд приймає рішення про можливість відновлення платоспроможності боржника або встановлює неможливість задоволення вимог конкретних кредиторів та приймає рішення про його ліквідацію та припинення провадження у справі.

Проте, ліквідатор всупереч вимогам частини першої статті 46 Закону про банкрутство звернувся до суду з клопотанням про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу без розгляду і вивчення його кредиторами на засіданні комітету кредиторів.

Незважаючи на те, що наданий для затвердження звіт ліквідатора від 11.12.2018 не був схвалений і не розглядався комітетом кредиторів, суд першої інстанції затвердив вказаний звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ПП «ТУФ «Феріде»(п.31 постанови).

Отже, судовим рішенням встановлено факт звернення арбітражного керуючого ОСОБА_1 до суду з клопотанням про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу без розгляду і вивчення його кредиторами на засіданні комітету кредиторів.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Правильне завершення ліквідаційної процедури є основним завданням ліквідатора, який, з урахуванням покладених на нього Законом про банкрутство повноважень повинен наполегливо та добросовісно працювати упродовж всієї процедури ліквідації.

Звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх необхідних заходів ліквідаційної процедури, вчинення адекватних дій щодо виявлення кредиторів та активів боржника, за результатами розгляду яких суд приймає ухвалу про ліквідацію боржника та закриття провадження у справі.

Законом про банкрутство передбачена певна сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора і є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, що проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури. Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі) (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 927/1191/14).

Принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора полягає в тому, що кредитор повинен обґрунтовувати, що саме не вчинив ліквідатор і як це вплинуло на результат формування ліквідаційної маси (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 904/4863/13).

Беручи до уваги положення ст.ст. 41, 46 Закону про банкрутство, господарський суд, розглядаючи ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора, перевіряє у судовому засіданні обґрунтованість, правомірність та безсумнівну повноту дій ліквідатора, а також, достовірність змісту ліквідаційного балансу, дотримання ним черговості задоволення вимог кредиторів, відповідності законодавству про банкрутство всіх обов`язкових додатків до звіту ліквідатора, повноту реалізації ліквідатором активів боржника а також достовірність змісту ліквідаційного балансу.

Виходячи з вимог Закону про банкрутство, ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу є за своєю правовою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи (вчинення належних дій по виявленню активів та пасивів боржника, зокрема, виявлення ліквідатором кредиторів та дотримання їх процесуальних прав під час розгляду їх грошових вимог, доведення неможливості відновлення платоспроможності боржника внаслідок вжитих ліквідатором заходів, доведення неможливості задоволення визнаних ліквідатором вимог кредиторів за наслідками ліквідації боржника), висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Слід зазначити, що дії суду Закон про банкрутство пов`язує не з наявністю або відсутністю схвалення звіту, а із тим, яких висновків дійде суд за результатом його розгляду. Якщо суд дійде висновків, що за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилось майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута (ч. 2 ст. 46 Закону). У разі ж, якщо суд дійде висновку, що ліквідатор не виявив або не реалізував майнові активи банкрута у повному обсязі, господарський суд виносить ухвалу про призначення нового ліквідатора в порядку ч. 4 ст. 46 Закону.

Також, варто зауважити, що наявність різного роду схвалень та погоджень (плану санації, звіту ліквідатора, тощо) є лише додатковими гарантіями дотримання прав учасників провадження у справі про банкрутство. Господарський суд не зв`язаний такими погодженнями (або їх відсутністю) у своїх правових позиціях та у своїх процесуальних діях. Водночас він має їх досліджувати або обґрунтовано враховувати або відхиляти.

Отже, у ліквідаційній процедурі завданням ліквідатора є не проста констатація факту відсутності майна, а дієвий і належний пошук майна банкрута, тому ліквідатор у звіті має довести, що його дії мали саме мету пошуку і виявлення майна банкрута, а під час ліквідаційної процедури, ліквідатор має здійснювати обґрунтовані і логічні дії, а також здійснювати запити до відповідних органів, з врахуванням минулої діяльності банкрута. При цьому, кількість запитів не є критерієм якості роботи ліквідатора. Таким критерієм є наповнення ліквідаційної маси.

Судом встановлено, що арбітражний керуючий ОСОБА_1 організував проведення засідання комітету кредиторів 11.12.2018 р. з порядком денним "Звіт ліквідатора". Разом з тим, до початку засідання, від кредитора "ПАТ "Промінвестбанк" надійшло повідомлення про неявку на засідання кредиторів, внаслідок чого позивач надіслав останньому кінцевий звіт ліквідатора та звіт про витрати і нарахування основної грошової винагороди ліквідатору.

Отже, неспростованими є доводи позивача, що він, як арбітражний керуючий вжив всіх передбачених законом заходів, щоб довести до відома кредиторів про складений звіт, між тим, питання щодо погодження звіту арбітражного керуючого віднесено виключно до компетенції комітету кредиторів, тож відсутність позитивного рішення щодо такого схвалення або погодження звіту не може бути правовою підставою для винесення припису, притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки не залежить від його волі.

Дана правова позиція у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 817/980/17.

На переконання апеляційного суду, наведене свідчить про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про протиправність прийнятого щодо ОСОБА_1 припису від 14.05.2020 року.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 грудня 2020 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Боровицький О. А. Совгира Д. І.