Справа № 260/742/20
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2020 рокум. Ужгород№ 260/742/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Скраль Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Поп Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 - у судове засідання не з`явилася;

представник позивача: адвокат Філіп Іван Юрійович;

відповідач: Головне управління ПФУ у Закарпатській області - представник Заяць Романна Іванівна ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 », РНОКПП НОМЕР_1 ) в особі адвоката Філіп Івана Юрійовича ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 01 грудня 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 10 грудня 2020 року.

27 березня 2020 року ОСОБА_1 в особі адвоката Філіп Івана Юрійовича звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в не розгляді заяви по призначенню пенсії; 2) зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити пенсію за віком.

29 квітня 2020 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі.

05 серпня 2020 року ухвалою суду закрито пiдготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

01 грудня 2020 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовних вимог без розгляду.

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументувала тим, що по досягненню віку 56 років 6 місяців, маючи необхідний стаж роботи, вона звернулася в Тячівський відділ обслуговування громадян Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області за призначенням пенсії за віком. В підтвердження свого стажу надала дві належним чином оформлені трудові книжки та інші відповідні документи. Однак, на протязі значного часу їй ніяких повідомлень не надходило, вона багато разів приходила в пенсійний фонд, але їй ніяких письмових рішень не надавали. Не призначення пенсії мотивували тим, що в документи не в порядку, вони знаходяться на перевірці. І тільки 03.02.2020 року після настирливої вимоги надати письмову відповідь про відмову в призначенні пенсії, їй видали довідку за №65 про те, що вона не має права на пенсію через відсутність необхідного страхового стажу роботи. Самого рішення про відмову в призначенні пенсії так і не видали. Вважаю таку бездіяльність відповідача незаконною та неприпустимою звернулась в суд за захистом своїх законних прав та інтересів. Вважає, що в неї наявний необхідний трудовий стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком, що стверджується записами в трудових книжках.

18 травня 2020 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, (а.с. 31-35). В обґрунтування якого вказано, що для надання документів на підтвердження наявного трудового стажу законодавцем встановлений алгоритм дій, що йдуть у певній послідовності. Зокрема, основним документом, що підтверджує трудовий стаж, визначено трудову книжку. За її відсутності черговим елементом для підтвердження стажу виступають: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За неможливості підтвердити наявний трудовий стаж будь-якими документами, законодавцем передбачено останній по черговості спосіб, а саме: встановлення трудового стажу на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. За результатом розглянутих документів управлінням прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 81 від 23.05.2018 р., оскільки, страховий стаж роботи позивачки становить лише 14 років 4 місяці 10 днів, що є недостатнім для призначення пенсії по віку. До страхового стажу позивачки не враховано періоди роботи : в Фермерському господарстві «Добруник» з 22.12.1996р. по 20.07.1999р., оскільки згідно відповіді Головного управління ДФС у Закарпатській області відсутня інформація, шодо відрахування з доходу (заробітної плати) у відомостях з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків; в кооперативі « Уголька » з 25.09.2003р. по 30.11.2003р., так як, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відсутні будь-які дані про цей період роботи в кооперативі « Уголька ». Також, зауважують, що управління немало можливості перевірити первинні правовстановлюючі документи про факт роботи ОСОБА_1 в Фермерському господарстві Добруник», так як згідно протоколу обшуку, складеного в межах кримінального провадження, документи вилучені в УДСБЕЗ Тячівського РВ УМВС України. Беручи до уваги те, що записи в трудовій книжці НОМЕР_2 позивачки про періоди роботи в Фермерському господарстві «Добруник» з 22.12.1996р. по 20.07.1999р. та записи в трудовій книжці НОМЕР_3 в кооперативі «Уголька» з 25.09.2003р. по 30.11.2003р не підтверджені первинними документами та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, тому відповідно і немає жодних законних підстав зарахувати дані періоди роботи до страхового стажу.

Під час розгляду справи по суті уповноважений представник позивача позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечила та просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі

2. Обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 15 лютого 2018 року ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_1 ) звернулася до Тячівського об`єднаного управління ПФУ із заявою № 354 про призначення пенсії.

До заяви надано довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру № 10213 від 19 вересня 2008 року; документ про місце проживання № 274 від 29 січня 2018 року та № 273 від 29 січня 2018 року; документ про надання статусу особи, яка проживає, працює на території населеного пункту, якому надано статус гірського НОМЕР_4 від 28 січня 2008 року; паспорт НОМЕР_5 від 24 березня 2008 року; свідоцтво про народження дитини НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ; свідоцтво про шлюб НОМЕР_10 ; трудова книжка НОМЕР_11 та НОМЕР_12; документи про стаж № 159 від 20 лютого 2015 року, № 331 від 17 березня 2017 року, № 505 від 30 травня 2014 року, № 07-01/506 від 30 червня 2014 року, № 97 від 01 лютого 2018 року, (а.с. 45).

23 травня 2018 року протоколом Комісії Тячівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області по розгляду суперечливих питань для прийняття рішень про призначення (перерахунок) пенсій № 81 відмовлено у призначені пенсії по віку відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування через відсутність необхідного 15-ти річного страхового стажу роботи, (а.с. 42-43).

03 лютого 2020 року ОСОБА_1 Управлінням обслуговування громадян Тячівського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надано довідку № 65 в тім, що права на призначення пенсії по віку згідно ст.. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає із-за відсутності необхідного страхового стажу роботи, (а.с. 13).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Згідно з статтею 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України,громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Щодо позовної вимоги визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в не розгляді заяви по призначенню пенсії, судом встановлено наступне.

Суд звертає увагу позивача, що під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

Як вже встановлено судом, 15 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Тячівського об`єднаного управління ПФУ із заявою № 354 про призначення пенсії.

23 травня 2018 року протоколом Комісії Тячівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області по розгляду суперечливих питань для прийняття рішень про призначення (перерахунок) пенсій № 81 відмовлено у призначені пенсії по віку відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування через відсутність необхідного 15-ти річного страхового стажу роботи, (а.с. 42-43).

Разом з тим, у суду відсутні докази надіслання відповідачем протоколу позивачу, або ж іншого рішення прийнятого за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу.

Доводи відповідача, що позивач знала про прийняте рішення № 81 від 23.05.2018 року про відмову у призначенні пенсії із запису на звороті рішення (а.с.43) де від підпису заявниця ОСОБА_1 відмовилася, судом критично оцінюються, оскільки такий запис не містить ні дати, ні часу коли такі дії були зроблені як і не надано доказів про надіслання такого рішення на адресу позивачки.

03 лютого 2020 року відповідачем видано довідку № 65 ОСОБА_1 в тім, що права на призначення пенсії по віку згідно ст.. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" немає із-за відсутності необхідного страхового стажу роботи, (а.с. 13). Дану обставину суд розцінив як таку, із якою законодавець пов`язує початок перебігу строку для позивача та визнав що з боку позивача строк для звернення до суду не пропущений. Дані обставини описані в Ухвалі від 01 грудня 2020 року в даній справі.

Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 , то дана позовна вимога щодо бездіяльності відповідача є безпідставною та не підлягає задоволенню, а оцінка прийнятому рішенню буде надано судом в даній справі при розгляді інших позовних вимог, що викладені нижче.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити пенсію за віком, судом встановлено наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).

Статтею 26 Закону № 1058-IV ( у редакції на момент звернення із заявою про призначення пенсії - 15.02.2018) передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року.

Статтею 1 Закону № 1058-IV, визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як підтверджено матеріалами справи, на час звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії (15 лютого 2018 року), вона досягла необхідного пенсійного віку (56 років 6 місяців), передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Однак, пенсійний орган не врахував до загального страхового стажу період роботи позивача у Фермерському господарстві "Добруник" з 22 грудня 1996 року по 20 липня 1999 року та періоду роботи в Сільськогосподарському виробничому кооперативі "Уголька" з 25 вересня 2003 року по 30 листопада 2003 року, оскільки записи в трудовій книжці не підтверджені первинними документами та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Суд зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 1 7 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналогічні вимоги містяться і у Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 року. Пункт 1.1. передбачає, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктами 2.3-2.4. цієї ж Інструкції визначено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжні про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пункт 5.1.-5.2. Інструкції передбачає, що особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки. Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Аналіз наведених норм дає суду підстави зробити висновок, що надання особою до пенсійного органу документів та уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.

Водночас, суд зауважує, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_11 та НОМЕР_12 містить всі необхідні записи, які підтверджують факт роботи ОСОБА_1 у спірні періоди: у Фермерському господарстві «Добруник» з 22 грудня 1996 року по 20 липня 1999 року (запис № 1,2 трудової книжки НОМЕР_12 ) та періоду роботи в Сільськогосподарському виробничому кооперативі "Уголька" з 25 вересня 2003 року по 30 листопада 2003 року (запис № 14-15 трудової книжки НОМЕР_11 ), (а.с. 7, 9).

Під час судового засідання, судом у якості свідка допитано ОСОБА_4 , який був Головою у Фермерському господарстві «Добруник» під час роботи позивача з 22 грудня 1996 року по 20 липня 1999 року. Свідок повідомив, що у спірні періоди ОСОБА_1 працювала у тваринництві та щомісячно отримувала заробітну плату, однак первинні документи не має змоги надати, оскільки такі були вилучені у межах кримінального провадження і на сьогоднішній день не повернуті фермерському господарству. Звернув увагу суду, що за період діяльності ФГ "Добруник" не було складено жодного акту та не має таких доказів, що ними не було сплачено збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування чи інші страхові внески.

Разом з тим, у відповідності до пункту 2 Порядку № 637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків, однак орган Пенсійного фонду не скористався наданим йому правом для підтвердження стажу.

Досліджені судом трудові книжки не містять виправлень, наявні печатки підприємств та установ, наявні підписи посадових осіб, наявна необхідна інформація про працівника, наявні відомості про роботу, відомості про прийняті документи - дати, номери тощо. Записи є зрозумілими та послідовними.

З вищенаведеного випливає, що відповідач при розрахунку стажу роботи керувався не трудовими книжками, які є основними документами при підтвердженні стажу роботи, а досліджував первині документами, які частково збереглися на момент перевірки.

Слід відмітити, що матеріли справи містять службову записку № 62 від 15.02.2018 року начальника відділу обслуговування громадян ОСОБА_5 направлену до Тячівського об`єднаного управління ПФ України в Закарпатській області про надання довідки про нарахування страхових внесків до пенсійного фонду ФГ"Добруник" за період з 22.12.1996 року по 20.07.1999 року, ( а.с.60).

Довідкою № 20 від 15.02.2018 року фінансово-економічний відділ повідомляє, що ФГ "Добруник" нараховувало збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період з 01.01.1997 року по 31.12.1997 року, з 01.04.1998 року по 30.09.1998 року, з 01.01.1999 року по 31.03.1999 року, ( а.с.61).

Відповідачем не надана належна оцінка вказаним відомостям.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області безпідставно не врахувало ОСОБА_1 період її роботи у Фермерському господарстві «Добруник» з 22 грудня 1996 року по 20 липня 1999 року та періоду роботи в Сільськогосподарському виробничому кооперативі "Уголька", з 25 вересня 2003 року по 30 листопада 2003 року до загального страхового стажу, чим порушило право позивача на отримання належного їй пенсійного забезпечення.

Крім цього, судом встановлено, що 15 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.

На підставі даної заяви, позивачу, 23 травня 2018 року протоколом Комісії Тячівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області по розгляду суперечливих питань для прийняття рішень про призначення (перерахунок) пенсій № 81 відмовлено у призначені пенсії по віку відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування через відсутність необхідного 15-ти річного страхового стажу роботи, (а.с. 42-43).

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

Суд зазначає, оскільки відповідачем безпідставно не було включено періоди роботи у Фермерському господарстві «Добруник» з 22 грудня 1996 року по 20 липня 1999 року та періоду роботи в Сільськогосподарському виробничому кооперативі "Уголька" з 25 вересня 2003 року по 30 листопада 2003 року, а відтак протокол від 23 травня 2018 року Комісії Тячівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області по розгляду суперечливих питань для прийняття рішень про призначення (перерахунок) пенсій № 81 про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог визнати протиправним та скасувати протокол від 23 травня 2018 року Комісії Тячівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області по розгляду суперечливих питань для прийняття рішень про призначення (перерахунок) пенсій № 81 про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити пенсію ОСОБА_1 починаючи з 15 лютого 2018 року із врахуванням періодів роботи у Фермерському господарстві «Добруник», з 22 грудня 1996 року по 20 липня 1999 року та періоду роботи в Сільськогосподарському виробничому кооперативі "Уголька" з 25 вересня 2003 року по 30 листопада 2003 року.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню.

Відповідно до частинами 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 139 частини 3 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при звернені до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. відповідно до квитанцій № 11D7F61695 від 14 квітня 2020 року, (а.с. 22).

Відповідні судові витрати належить компенсувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати протокол Комісії Тячівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області по розгляду суперечливих питань для прийняття рішень про призначення (перерахунок) пенсій № 81 про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити пенсію ОСОБА_1 починаючи з 15 лютого 2018 року із врахуванням періодів роботи у Фермерському господарстві «Добруник» з 22 грудня 1996 року по 20 липня 1999 року та періоду роботи в Сільськогосподарському виробничому кооперативі "Уголька" з 25 вересня 2003 року по 30 листопада 2003 року .

4. В решті вимог адміністративного позову - відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) судові витрати у розмірі 420, 40 грн. (чотириста двадцять грн. 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

СуддяТ.В.Скраль