Справа № 400/2854/20
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2020-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/2854/20
Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

15 липня 2020 ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Миколаївській області щодо прийняття рішення від 01.07.2020 року №20/03.07-р про відмову в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 25.06.2020 року та скасувати вказане рішення;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Миколаївській області №7/1-411/20 від 24.02.2020 року в розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що пенсійний орган безпідставно відмовив у здійсненні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який повинен бути проведений на підставі довідки ТУ ДСА в Миколаївській області №7/1-411/20 від 24.02.2020 року з урахуванням висновків рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що підвищення суддівської винагороди після 18 лютого 2020 року не відбулось, а тому відсутні правові підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, зокрема позивачу.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 01.07.2020 року №20/03.07-р про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 19.02.2020 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Миколаївській області №7/1-411/20 від 24.02.2020 року, з урахуванням здійснених виплат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що його право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді підтверджено постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва по справі № 489/3748/17 від 23.08.2017 року.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови Верховної Ради України №1600-VІІІ від 22.09.2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Ленінського районного суду м.Миколаєва, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

З 07.10.2016 року ОСОБА_2 отримує довічне грошове утримання судді у відставці, призначене та обчислене відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VII, в розмірі 84% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

25 червня 2020 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням суддівської винагороди на підставі довідки ТУ ДСА в Миколаївській області від 24.02.2020 року №7/1-411/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2020 року.

01 липня 2020 року ГУ ПФУ в Миколаївській області рішенням №20/03.07 відмовив ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зазначивши, що рішенням Консттуційного суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 будь - яких рішень щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці не приймалося.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що після визнання неконституційними положень пункту 25 розділу XII „Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII позивач, як суддя у відставці, набув право на перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди на підставі довідки ТУ ДСА в Миколаївській області №7/1-411/20 від 24.02.2020 року.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, дана справа підпадає під ознаки типової адміністративної справи, яка розглянута Верховним Судом, як зразкова в порядку ст.290 КАС України з прийняттям рішення від 16.06.2020 по справі №620/1116/20, а тому суд враховує правові висновки Верховного Суду, що викладені у такому рішенні.

Отже, рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 01 липня 2020 року №20/03.07 про відмову позивачу у перерахунку, як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання є протиправним, в зв`язку з чим скасовано судом першої інстанції. Відтак, позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА в Миколаївській області від 24.02.2020 року №8-15/42/2020 №7/1-411/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо перерахунку довічного грошового утримання позивача, виходячи із розміру 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, суд першої інстанції виходив з відсутності для цього законних підстав.

Враховуючи, що предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, судова колегія не надає правової оцінки доводам суду в частині задоволення позовних вимог.

Вважаючи вірними доводи суду щодо відмови в задоволенні позову, судова колегія виходить з такого.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначався у відсотках (80% і більше), виходячи із суддівської винагороди працюючого судді, зокрема з окладу у розмірі 15 мінімальних заробітних плат (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018), на відміну від положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 1402-VIII, який передбачає зовсім інші базові показники суддівської винагороди, виходячи з окладу працюючого судді, в даному випадку судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (стаття 135), а також інший розмір довічного утримання судді у відставці 50% і більше від суддівської винагороди (ч.3 ст.142).

При цьому, колегія суддів зазначає, що визначення розміру довічного грошового утримання позивача на підставі норм Закону № 1402-VIII (50% і більше) не призводить до порушення ст.22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач згідно норм Закону № 1402-VIII, не є меншим, ніж той, який був забезпечений йому на підставі положень Закону № 2453-VI.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що з 19.02.2020 з моменту набрання чинності Рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020, Закон України Про судоустрій і статус суддів №2453-VI від 07.07.2010 в частині регулювання щомісячного грошового утримання, остаточно втратив чинність, а тому відсутні підстави для застосування розміру 84%.

Доводи апелянта, що розмір довічного грошового утримання 84% йому встановлено постановою Ленінського районного суду від 23 серпня 2017 року по справі № 489/3478/17, судова колегія не приймає до уваги, оскільки в постанові суду мова йшла про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці в порядку, передбаченому Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07 липня 2010 року, який відрізняється від порядку визначення розміру довічного грошового утримання, встановленого чинним Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.6.2016 № 1402-VIII.

Така відмінність полягає в тому, що Законом № 2453-VI розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначався у відсотках (80% і більше), виходячи із суддівської винагороди працюючого судді, зокрема з окладу у розмірі 10 мінімальних заробітних плат (стаття 133) (з урахуванням рішення КСУ від 04.12.2018 № 11-р/2018), на відміну від положень Закону № 1402-VIII, який передбачає зовсім інші базові показники суддівської винагороди, виходячи з окладу працюючого судді, в даному випадку першої інстанції, - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (стаття 135), а також інший розмір довічного утримання судді у відставці 50% і більше від суддівської винагороди (ч.3 ст.142).

При цьому, визначення розміру довічного грошового утримання позивача на підставі норм Закону № 1402-VIII (50% і більше) не призводить до порушення ст.22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач згідно норм Закону № 1402-VIII, не є меншим, ніж той, який був забезпечений йому на підставі положень Закону № 2453-VI.

Крім того, судова колегія зазначає, що предметом даного спору є відмова відповідача у проведенні ОСОБА_1 перерахунку довічного грошового утримання на підставі довідки ТУ ДСА в Миколаївській області від 24.02.2020 року №7/1-411/20, тобто відповідно до вимог Закону №1402-VIII та рішення КСУ від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020. Отже, оскільки ГУ ПФУ в Миколаївській області не визначало розмір щомісячного довічного грошового утримання позивачу відповідно до вимог Закону №1402-VIII, з яким би позивач був не згодний, зобов`язання здійснити такий розрахунок при відсутності порушеного права є передчасним.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 20 липня 2020 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий Н.В.Вербицька

Суддя О.В.Джабурія

Суддя К.В.Кравченко