Справа № 280/6088/19
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 280/6088/19

адміністративне провадження № К/9901/10275/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Желєзного І.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року

у справі №280/6088/19

за позовом ОСОБА_1

до Держави України в особі Кабінету Міністрів України

про виплату заборгованості по заробітній платі, невиплаченої на день звільнення та середнього заробітку за час затримки виплати, призначення пенсії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, в якому просила (далі по тексту ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року):

"- призначити спеціаліста для нарахування пенсії в день призначення (1997 рік) по трьом довідкам або перерахунок 2004 рік (за 2002 рік - 376,38 грн) і на індивідуальний коефіцієнт 1,36 можливо пенсія буде вищою тоді пенсія призначена 154,00 грн анулюється;

- призначити адвоката без оплати;

- підрахувати суму невиплаченої заробітної плати середнього заробітку за 30 років, так як крім суми 843,94 грн на сберігальну книжку платіжним дорученням не було (лютий 1988 рік) і після суми 11,00 грн довідка не має більше начислень, а вони повинні бути, так, як вони начислені за період до звільнення де нараховані отпускні, "Больничні" і доначисленні за 1988 рік - сума 11 (одинадцять) нарахована невірно, але можна урахувати, як арифметична помилка;

- призначити коефіцієнт бюджетникам як і всім 50%;

- установити стаж з 1988 року по 2020 рік."

Ухвалами Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про ненарахування судового збору та залишено без руху позов ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України про виплату заборгованості по заробітній платі невиплаченої на день звільнення та середнього заробітку за час затримки виплати, призначення пенсії.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України про виплату заборгованості по заробітній платі невиплаченої на день звільнення та середнього заробітку за час затримки виплати, призначення пенсії повернуто особі, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року позивачка звернулась з апеляційною скаргою до Третього апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року у справі №280/6088/19 залишено без руху та запропоновано у десятиденний строк з дати отримання зазначеної ухвали надати до суду належним чином оформлений документ про сплату судового збору в розмірі 2102,00 грн, або документ підтверджуючий звільнення особи від сплати судового збору.

У строк встановлений судом, позивачка до суду надала апеляційну скаргу із відповідними копіями, в якій просила звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на Закон України "Про судовий збір", зазначивши, що від сплати судового збору звільняються позивачі які звернулись до суду з вимогами по житлу, заробітній платі, пенсії, а також, якщо в справі розглядаються спільні інтереси, які стосуються інших громадян України.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду 18 березня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року у справі № 280/6088/19, а апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

09 квітня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року у справі №280/6088/19.

Ухвалою від 30 квітня 2020 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду залишив без руху касаційну скаргу у зв`язку із її невідповідністю вимогам ст. 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме оскільки до такої не додано документа про сплату судового збору або доказів наявності підстав для звільнення від сплати такого, уточненої касаційної скарги та її копії для всіх учасників справи.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-ІХ, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу, Кримінального процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського кодексу України, Цивільного Кодексу України, Кодексу законів про працю України.

Вказаним законом доповнено розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України пунктом 3 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Таким чином строки визначенні КАС України продовжено на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Разом з тим 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18 червня 2020 року № 731-IX (далі - Закон від 18 червня 2020 року № 731-IX), яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу та Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону від 18 червня 2020 року №731-IX визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Таким чином, законодавцем встановлено обмеження строків встановлених відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, зокрема, строку для виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, який закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом від 18 червня 2020 року № 731-IX.

Згідно з ч. 2 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення правової визначеності в питанні застосування процесуальних строків та наслідків їх спливу, як одного з елементів/ принципу верховенства права, Верховний Суд ухвалою від 14 серпня 2020 року продовжив строк на усунення недоліків касаційної скарги, встановивши строк для виконання вимог ухвали Верховного Суду від 20 квітня 2020 року про залишення касаційної скарги без руху до 31 серпня 2020 року.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення зазначена ухвала отримана скаржником 02 вересня 2020 року.

На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху позивачкою направлено до суду клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги мотивуючи свої вимоги тим, що відсутні можливості сплатити судовий збір, оскільки з 16 березня 2020 року їй зупинено виплату пенсії.

Ухвалою Верховного Суду 02 жовтня 2020 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги та надано скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення зазначена ухвала отримана представником позивача 19 жовтня 2020 року.

11 листопада 2020 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги, яке обґрунтоване неможливістю сплатити судовий збір, оскільки скаржник не працює та не отримує пенсію.

Розглянувши вказане клопотання, Суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14 травня 1981 року № R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною 2 ст. 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Умови, за яких суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору та перелік суб`єктів, до яких таке звільнення застосовується, обумовлені ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною 2 цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ст. ст. 1 та 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Таким чином, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Суд також виходить з того, що саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів неможливості сплати судового збору; обов`язок сплатити судовий збір, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Колегія суддів зазначає, що до клопотання не додано будь-яких доказів на підтвердження доводів викладених в ньому.

Крім того, самого лише посилання на існування тяжкого матеріального стану (відсутність доходу), без аргументованих доводів та обґрунтованих доказів, не може вважатись причиною продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги.

Також слід зазначити, що суд касаціної інстанції в ухвалах про залишення касаціної скарги без руху та продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги заначав про необхідність надання до суду доказів тяжкого матеріального стану, зокрема документ який підтверджує, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік.

До того ж судом касаційної ї інстанції ухвалами від 14 серпня 2020 року та 02 жовтня 2020 року продовжувався строк на усунення недоліків касаційної скарги.

Отже, на даний час вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржником не виконано, документа про сплату судового збору або доказів наявності підстав для звільнення від сплати судового збору до суду не надано.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 та ч. 2 ст. 332 КАС України касаційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо зазначеною особою не усунуто недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги з огляду на невиконання скаржником вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, не є обмеженням доступу до суду, яке гарантоване п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України.

Також колегія суддів зазначає, що у межах розумного строку та при дотримані всіх вимог процесуального закону заявник має право на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, що забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення.

Відповідно до вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року у справі №280/6088/19 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України про виплату заборгованості по заробітній платі, невиплаченої на день звільнення та середнього заробітку за час затримки виплати, призначення пенсії - повернути особі, яка її подала.

Надіслати учасникам справи копію ухвали про повернення касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді І.В. Желєзний
Я.О. Берназюк Н.В. Коваленко