Справа № 943/1027/20
Суддя: Журибіда Б. М.
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №943/1027/20
Провадження № 2-а/943/181/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Журибіди Б.М.

при секретарі Гута О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду місті Буськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області в особі інспектора лейтенанта поліції 1 батальйону 4 роти Грущецького Володимира Михайловича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення -

встановив :

ОСОБА_1 звернувся в суд з означеним адміністративним позовом про скасування постанови серія ЕАМ N2662058 від 10.06.2020 про накладення адміністративного стягнення. Позов мотивує тим, що 10.06.2020 поліцейським УПП у Львівській області Грушецьким В.М. винесено оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн, через те що позивач керуючи автомобілем марки Опель, н/з НОМЕР_1 , здійснив обгін на дорозі, яка має дві і більше смуг для руху в одному напрямку, чим порушив п. 14.6 Правил дорожнього руху України. Постанову вважає незаконною та просить скасувати, оскільки така постанова винесена без з`ясування всіх обставин справи, з порушенням конституційних прав позивача.

Позивач, до початку судового засідання, подав письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти позовних заперечує, про що подав відзив на позов. Зазначив що постанова серії ЕАМ « 2662058 від 10.06.2020 року винесена законно, оскільки відповідно до п.14.6е ПДР України, обгін заборонено на дорогах, що мають дві і більше смуги руху в одному напрямку, що позивач порушив. Аргументи позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, однак не є підставою для сумніву, що дії інспектора неправомірні. Оскільки подія відбулася 10.06.2020, згідно Наказу МВС «Про затвердження Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають фукнції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» № 1026 від 18.12.2018 року, строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, встановлених у службових транспортних засобів, БпЛА становить 30 днів, відеозапис події відсутній.

Позивач подав відповідь на відзив, зазначив що працівник поліції, при складанні постанови, не повідомив яке саме порушив водій ПДР, про накладення штрафу та час, який дається на сплату, чи оскарження постанови, тощо. Отже вважає що був обмежений у праві на захист. Крім того, посилання відповідача на те що відсутній відеозапис події, не звільняє відповідача від обов`язку доказування.

Враховуючи вимоги ч. 3 п. 1 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно копії постанови серії ЕАМ № 2662058 від 10.06.2020 року, вбачається, що 10.06.2020 року о 02.02 год. в с. Дідилів Кам`янка Бузького району, на 511 км автодороги Київ Чоп, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Опель, н/з НОМЕР_1 , здійснив обгін на дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, чим порушив п.14.6.е ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. На останнього даною постановою накладене адміністративне стягнення - штраф 425 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено в судовому засіданні, складанню оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення передувало обвинувачення позивача зі сторони інспектора у скоєнні даного правопорушення, а пояснення та заперечення позивача не взяті інспектором до уваги, клопотання позивача не були розглянуті з врахуванням такого права правопорушника передбаченого ст. 268 КАС України.

Дана обставина дає суду підстави зробити висновок про те, що процес розгляду справи не відповідав вимогам ст. 279 КУпАП, обставини передбачені ст. 280 КУпАП не з`ясовувалися, права особи - правопорушника передбачені ст. 268 КУпАП щодо отримання ним правової допомоги дотримані не були.

Посилання відповідача на те, що згідно Наказу МВС «Про затвердження Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають фукнції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» № 1026 від 18.12.2018 року, строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, встановлених у службових транспортних засобів, БпЛА становить 30 днів, відеозапис події відсутній, не звільняє останнього від обов`язку доказування.

Таким чином суд вважає, що розгляд даної справи інспектором Буського ВП носив формальний характер, переконання про винуватість позивача у скоєнні даного правопорушення була висловлена на вулиці (дорозі), наперед.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП)

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи.

З огляду на вищенаведене, факти, викладені у оскаржуваній постанові, не знайшли свого підтвердження.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не надано. Належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України.

З наведених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України не доведена, прийняте рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, відповідно оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 20, 77, 243-246, 250, 255, 286, 297 КАС України, ст. 122 ч. 1, 268 КУпАП, суд -

ухвалив:

адміністративний позов задоволити повністю.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2662058 від 10.06.2020 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 2 КпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційні скарга на рішення, у відповідності до ч. 4 ст. 286 КУпАП, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Б. М. Журибіда