Справа № 140/10440/20
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/10440/20 пров. № А/857/13564/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Онишкевича Т.В., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради на рішення Волинського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Андрусенко О.О.), ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження в м.Луцьку 21 вересня 2020 року у справі №140/10440/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

16.07.2020 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради, просила визнати протиправним та скасувати рішення комісії Департаменту соціальної політики Луцької міської ради № 5 від 05.03.2020 про припинення надання житлової субсидії з березня 2020 року, зобов`язати відновити надання житлової субсидії з березня 2020 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати протиправною вимогу про повернення коштів (житлової субсидії) отриманих за період з травня 2019 року по лютий 2020 року в розмірі 15995,90 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення комісії з питань призначення державних соціальних допомог Департаменту соціальної політики Луцької міської ради, оформлене протоколом від 05 березня 2020 року №5 в частині припинення надання ОСОБА_1 житлової субсидії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 став власником вищевказаної квартири ще у 1991 році, повністю сплативши свій пайовий внесок, оскільки відповідно до статті 15 Закону України «Про власність» 07.02.1991 №697-XII член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Суд першої інстанції вказав, що у ОСОБА_2 не відбулося змін у його майновому стані щодо набуття у власність додаткового майна, тобто його майновий стан не збільшився внаслідок набуття іншого нерухомого майна, вартість якого перевищує 50 тис. гривень, а тому у даному випадку для позивача не настали умови, зазначені у пункті 119 Положення №848. Суд першої інстанції зазначив, що додаткового нерухомого майна на суму, що перевищує 50 тис. гривень член домогосподарства позивача не набув, тому відповідач безпідставно прийняв рішення, оформлене протоколом №5 від 05.03.2020. Водночас, суд першої інстанції вказав, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача відновити ОСОБА_1 раніше призначену субсидію з березня 2020 року, оскільки лише у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення. Також суд першої інстанції зазначив, що направлене позивачу повідомлення фактично є пропозицією врегулювання спору (повернення грошових коштів).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департамент соціальної політики Луцької міської ради подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивач мала повідомити протягом 30 днів про реалізацію права на набуття власності 01.02.2019 членом її домогосподарства ОСОБА_2 , як про обставину, що могла вплинути на призначення субсидії. Скаржник вказує, що таке зобов`язання міститься у заяві про призначення житлової субсидії від 19.11.2018, поданій позивачем. Скаржник вважає, що судом першої інстанції не надано правової оцінки щодо фактичної реалізації права власності.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, а також можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, керуючись статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), дійшов висновку про можливість розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, 19.11.2018 ОСОБА_1 звернулась у Департамент соціальної політики Луцької міської ради з заявою про призначення житлової субсидії.

Згідно з протоколу про призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива та скрапленого газу ОСОБА_1 призначено субсидію на період листопад-квітень 2019 року включно.

Згідно з рішенням про призначення субсидії від 05.06.2019 ОСОБА_1 призначено житлову субсидію з травня 2019 року по квітень 2020 року включно.

Відповідно до акта №120 від 17.02.2020 за результатами проведеної перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення державних соціальних допомог виявлено: набуття права власності перевищує 50 тис. грн. на квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 .

Згідно з протоколом №5 засідання комісії з питань призначення державних соціальних допомог від 05.03.2020 прийнято рішення про припинення надання ОСОБА_1 житлової субсидії.

Відповідно до протоколу про припинення надання житлової субсидії від 12.03.2020 припинено ОСОБА_1 надання раніше призначеної житлової субсидії з березня 2020 року, у зв`язку з тим, що не повідомлено про набуття права власності протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії (призначенням субсидії без звернення), на суму, яка на дату набуття права власності перевищує 50 тис. грн., відповідно до пункту 119 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 зі змінами, та згідно рішення комісії з питань призначення державних соціальних допомог від 05.03.2020 №5.

Відповідно до рішення про визначення обсягу надміру виплачених коштів у вигляді житлових субсидій від 13.03.2020 за період з травня 2019 року по лютий 2020 року ОСОБА_1 надано житлову субсидію у розмірі 15995,90 грн. У зв`язку з тим, що не задекларовано оплату послуг на суму, яка на дату оплати послуг перевищує 50 тис. грн., а тому заявниця не мала права на отримання житлової субсидії у вказаний період. Крім того, позивачу встановлено термін для повернення надміру виплачених коштів у сумі 15995,90 грн. до 25.06.2020 та скеровано повідомлення від 13.03.2020, яким запропоновано повернути надміру виплачені кошти, які необхідно перерахувати до 25.06.2020 на рахунок Департаменту соціальної політики Луцької міської ради.

Вважаючи рішення про припинення надання житлової субсидії та стягнення коштів протиправним, таким, що підлягає скасуванню, ОСОБА_1 звернулась із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

З метою спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 затверджено Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі Положення №848).

Відповідно до пункту 2 Порядку №848, в редакції чинній на час звернення за призначенням субсидії, право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Згідно з підпунктом 4 пункту 6 Порядку №848 житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 5 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. гривень.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що нормативними актами, які регулюють призначення субсидії, не врегульовано правила обчислення строків, які мають значення для призначення субсидії. Однак, якщо користуватися загальними правилами обчислення строків, то перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначається роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року цього строку.

Відповідно до абзацу 1 пункту 8 Положення №848 житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку).

Пунктом 13 Положення №848 для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання): заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява); декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; договір найму (оренди) житла (у разі наявності).

Інформація про придбання майна, товарів або оплату послуг на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тисяч гривень протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, зазначається у розділі V декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, форма якої затверджена Наказом Міністерства соціальної політики від 02.05.2018 №604.

Пунктом 3 Порядку №848 встановлено, що призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

Відповідно до пункту 13 Положення №848 громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що позивач отримувала субсидію в період з листопада 2018 року по квітень 2019 року за заявою про призначення житлової субсидії від 19.11.2018, з врахуванням декларації про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії від 19.11.2018, а з травня 2019 по квітень 2020 року - після автоматичного перерахунку у зв`язку з відсутністю повідомлень про обставини, що можуть вплинути на призначення субсидії.

У рішенні №1/21-160 про визначення обсягу надміру виплачених коштів у вигляді житлових субсидій зазначено, що позивач не мала права на отримання житлової субсидії за період з травня 2019 року по лютий 2020 року, оскільки не задекларовано оплату послуг на суму, яка на дату оплати послуг перевищує 50 тис. грн.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що в процесі перевірки соціальними інспекторами Департаменту встановлено, що особою, яка входить до складу домогосподарства позивача, ОСОБА_2 (батьком позивача) набуто право власності на квартиру у АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державна реєстрація даного об`єкта нерухомості проведена 01.02.2019, при цьому як підставу виникнення права власності зазначено довідку ЛК Житлово-експлуатаційна контора №8 ЖБК від 16.11.2017 про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. Підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45367854 від 05.02.2019.

Відповідно до довідки ЛК ЖЕК №8 ЖБК від 16.11.2017 ОСОБА_2 , який являється членом кооперативу №66, а також власником квартири АДРЕСА_2 , в 1990 році отримав ордер №124. Будинок здано в експлуатацію 1990 році. Перший внесок за квартиру внесений 1990 року, залишок погашався рівними частинами до 1991 року, державний кредит погашений повність. Загальна балансова вартість на 16.11.2017 складає 54233,51 грн.

На підтвердження здійснення оплати за зазначену квартиру протягом 1990-1991 до матеріалів справи долучено копії квитанцій про сплату пайових внесків.

Відповідно до абзацу 16 пункту 16 Положення №848, в редакції чинній на час реєстрації права власності на зазначену квартиру, громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про обставини для перерахунку призначеної житлової субсидії, зокрема, настання умов, зазначених у підпунктах 2 і 4 пункту 6 цього Положення.

Пунктом 22 Положення №848 закріплено вичерпний перелік підстав для припинення надання раніше призначеної житлової субсидії за рішенням комісії за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг, зокрема, у разі якщо: громадянин не повідомив структурному підрозділу з питань соціального захисту населення про обставини, зазначені у пункті 16 цього Положення, протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення; під час вибіркового обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства державним соціальним інспектором виявлено ознаки порушення норм законодавства щодо призначення житлової субсидії, які вплинули на право призначення житлової субсидії або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії.

Надання житлової субсидії у зазначених випадках припиняється з місяця, наступного за місяцем, в якому їх виявлено (якщо інше не передбачено заявою).

Аналізуючи норми Положення №848, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що держава гарантує кожному громадянину право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг на умовах та в порядку, визначеному Положенням №848, та в свою чергу покладає на громадян, яким призначено субсидію, ряд обов`язків, зокрема, повідомити структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про обставини, зазначені у пункті 16 цього Положення, протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення, наслідком невиконання такого є припинення надання раніше призначеної субсидії. При цьому, вимог до форми та змістовного навантаження такого повідомлення Положення №848 не встановлює.

Верховний Суд в постанові у справі №332/2805/18 від 13 листопада 2019 року зробив правовий висновок про те, що механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді житлової субсидії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме через його зловживання, зокрема, через подання документів з недостовірними відомостями.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що на момент звернення із заявою про призначення житлової субсидії від 19.11.2018 та подання декларації про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії від 19.11.2018 вартість квартири АДРЕСА_2 , була повністю оплачена (у 1991 році, тобто за 28 років перед зверненням), реєстрація квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 здійснена не була, а отже, зазначаючи в Розділі V Декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії про те, що протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, покупок та оплат на суму понад 50 тис. гривень зроблено не було, позивач вказала правдиву інформацію.

В свою чергу, до матеріалів справи відповідачем долучено повідомлення ОСОБА_1 від 13.02.2020 про те, що ОСОБА_2 приватизував кооперативну квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначене, на переконання суду апеляційної інстанції вказує на те, що жодного умислу на подання неправдивої інформації у Департамент соціальної політики Луцької міської ради, і у зв`язку з цим неправомірно отримати субсидію, в позивача не було. Позивач чесно і сумлінно, нічого не приховуючи і не спотворюючи, вказала достовірні відомості в декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, а в подальшому повідомила про приватизацію квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 .

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що абзац 4 пункту 6 Порядку №848 вказує на те, що відповідне майно (послуги) повинно бути куплено або іншим законним способом набуто у власність, а сума такого (більше 50 тис. гривень) має встановлюватись на на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб.

В свою чергу, як норми Цивільного кодексу України, так і норми Закону СРСР «Про власність в СРСР» від 06.03.1990 набуття права власності члена кооперативу на квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення кооперативу пов`язують з викупом такої (повним внесенням пайового внеску), що в межах спірних правовідносин мало місце у 1991 році.

Перевищення вартості набутого ОСОБА_2 майна суми 50 тис. гривень станом на дату викупу такого відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено, з матеріалів справи судами першої та апеляційної інстанції не встановлено.

Водночас, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не є способом набуття права власності, а офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Надання чи припинення надання житлової субсидії положення пунктів 6 та 22 Порядку №848 безпосередньо не пов`язують з належним чи неналежним оформленням права власності на відповідне майно.

Отже, за встановлених обставин, аргументи скаржника щодо надання позивачем недостовірних даних не можливо визнати обґрунтованими.

Окрім того, в оскаржуваному рішенні комісії з питань призначення державних соціальних допомог Департаменту соціальної політики Луцької міської ради, яке оформлене протоколом від 05 березня 2020 року №5, не зазначено конкретної підстави припинення надання позивачу житлової субсидії, лиш вказано «згідно ПКМУ від 21.10.1995 №848», що не відповідає вимогам щодо обґрунтованості та вмотивованості такого рішення як акта індивідуальної дії (акта правозастосування), головною рисою яких є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти, що в даному випадку не дотримано.

Згідно з положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що приймаючи рішення про припинення надання позивачу житлової субсидії, відповідач діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені відповідним законодавством України.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у оскаржуваній частині рішенні викладено мотиви протиправності припинення надання позивачу житлової субсидії, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі №140/10440/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Т. В. Онишкевич
С. М. Шевчук