Справа № 320/13013/20
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 грудня 2020 року м. Київ № 320/13013/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Київській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (ЄСВ),

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ФОП ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 23.01.2020; № від 23.01.2020; № 000065304 від 23.01.2020; № від 23.01.2020; № від 23.01.2020; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.01.2020 № Ф-; рішення про застосування штрафних санкцій від 23.01.2020 № .

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною другою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа, в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (само представництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини першої статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За змістом статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:

1) довіреністю фізичної або юридичної особи;

2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.

Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Як вбачається з позовної заяви, вона підписана представником позивача О.М.Шевчук, який на підтвердження повноважень надав копію нотаріально посвідченої довіреності від 11.06.2020 року та зареєстрована в реєстрі за № 328. При цьому копія вказаної довіреності засвідчена самим довіреним шевчук О.М. Проте слід зазначити, що копія вказаної довіреності не засвідчена у належному порядку, оскільки у довіреного відсутні повноважень для засвідчення копії вказаного документу, що прямо не зазначено у копії вказаної довіреності.

Згідно з частиною першою статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до частин першої, третьої статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Довіреність може бути видана як на укладення правочину, так і на здійснення інших юридично значимих дій. Довіреність є правочином і, як будь-який правочин, повинна відповідати всім вимогам, встановленим діючим законодавством до правочинів. Так, довіреність може бути видана тільки на виконання правомірних юридичних дій. Воля довірителя повинна відповідати його волевиявленню.

Разом з цим, відповідно до пунктів 1, 10 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425 - XII, нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо) (п. 1); засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них (п. 10).

Згідно з п. 3.3 Глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, вірність копії документа, виданого фізичною особою, засвідчується у тих випадках, коли справжність підпису фізичної особи на оригіналі цього документа засвідчена нотаріусом або посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування або за місцем роботи, навчання, проживання чи лікування фізичної особи.

Тобто, копія довіреності, що видана фізичною особою на право представництва її інтересів в судових установах та посвідчена нотаріусом, повинна бути засвідчена тільки нотаріусом.

У статті 75 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що нотаріуси, посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, засвідчують вірність копій документів, виданих підприємствами, установами і організаціями за умови, що ці документи не суперечать законові, мають юридичне значення і засвідчення вірності їх копій не заборонено законом.

Вірність копії документа, виданого громадянином, засвідчується у тих випадках, коли справжність підпису громадянина на оригіналі цього документа засвідчена нотаріусом або посадовою особою органу місцевого самоврядування чи підприємством, установою, організацією за місцем роботи, навчання, проживання чи лікування громадянина.

Таким чином, допустимим є посвідчення копій документів не лише суддею, а й нотаріусом.

Враховуючи викладене, сторона у справі має право на звернення до суду через представника лише на підставі документа, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку.

Положення наведених норм процесуального права дають підстави для висновку, що повноваження представника фізичної особи, можуть підтверджуватись: довіреністю фізичної особи, яка повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Судом встановлено, що подана позовна заява підписана представником ФОП ОСОБА_1 Шевчук О.М.

Проте додана до позовної заяви ксерокопія нотаріальної довіреності від 11.06.2020, якою ОСОБА_1 уповноважує Шевчука Олександра Миколайовича представляти інтереси позивача не засвідчена нотаріально.

Таким чином, повноваження представника позивача повинні бути підтверджені оригіналом довіреності або її нотаріальною копією завіреною у встановленому законом порядку нотаріусом.

Отже, вказана ксерокопія довіреності не може вважатися судом належним доказом на підтвердження повноважень особи, яка підписала адміністративний позов, оскільки не засвідчена нотаріально. Інших доказів на підтвердження повноважень особи, яка підписала адміністративний позов, до матеріалів адміністративного позову не надано.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 18.10.2018 у справі № 811/1507/18 надана до суду копія довіреності, яка засвідчена представником, не може бути належним доказом дійсної волі особи, що її видала, на уповноваження іншої представляти її інтереси. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, засвідченої у визначеному законом порядку), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому довірителем. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що повноваження представника позивача, яким є Шевчук О.М., повинні бути підтверджені належним чином засвідченою копією довіреності.

Беручи до уваги, що до позовної заяви додано копію довіреності, не засвідчену у визначеному законом порядку, суд вважає, що позовна заява підписана особою, повноваження якої не підтвердженні відповідно до вимог статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з чим, відповідно до частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає поверненню.

Відповідно до положень частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (ЄСВ), - повернути позивачеві.

2. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.