Справа № 520/12760/2020
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

10 грудня 2020 року № 520/12760/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мельников Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, викладену у листі №02-20/1680 від 29.04.2020 року;

- зобов`язати Золочівську селищну раду Золочівського району Харківської області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки №696,1 площею 2,0871 га та №696,2 площею 2,0449 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до проекту землеустрою організації території земельних часток (паїв) САТ Промінь, розташованих за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, або будь-яку іншу ділянку, якщо ця зайнята.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення Золочівського районного суду Харківської області від 09.02.2004 року було визнано право позивача на земельний пай в землях ВАТ «Промінь» Золочівського району, розміром 5,06 умовних кадастрових гектарів, вартістю 19523 грн. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту право власності на землю. З приводу даного питання позивач звернувся до Золочівської селищної ради Харківської області, яка відповідно до ст.5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» набула права приймати рішення щодо виділення в натурі земельних ділянок за межами населених пунктів, з проханням надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки №696,1 площею 2,0871 га та №696,2 площею 2,0449 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до проекту землеустрою організації території земельних часток (паїв) САТ «Промінь», розташованих за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області або будь-яку іншу ділянку, якщо ця зайнята, проте відповідач листом повідомив про те, що боржником у виконавчому листі, наданому позивачем, боржником вказано ВАТ «Промінь». Позивач, вважаючи відмову відповідача протиправною, звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх прав.

Ухвалою суду від 28.09.2020 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на помилкових висновках позивача. При цьому, представником відповідача вказано, що Золочівська селищна рада участі у розгляді відповідної справи не брала, у зв`язку з чим була позбавлена можливості впливати на результати прийнятого рішення, вносити свої заперечення та клопотання з приводу позовних вимог. ВАТ «Промінь» на сьогоднішній день ліквідовано. Золочівська селищна рада не володіє інформацією щодо кількісних та якісних характеристик земель ВАТ «Промінь» на момент розпаювання та прийняття рішення суду, протоколи жеребкування відсутні. Номер земельної ділянки (ділянок) судовим рішенням не визначено, процедура прийняття земель з державної у комунальну власність Золочівської об`єднаної територіальної громади не закінчена. Землі, що зазначені у наданому позивачем викопіюванні з Публічної кадастрової карти не проінвентаризовані, не перебувають у комунальній власності, форма власності невідома. Співвідповідачем по справі була Золочівська РДА, у віданні якої і можуть бути зазначені земельні ділянки, як такі, що перебувають за межами населених пунктів. Позивачем не надано інформації про розпорядника вказаних земельних ділянок. Інформація, що саме зазначені земельні ділянки були у користуванні ВАТ «Промінь» відсутня, а рішення суду з невідомих причин не було виконане при існуванні ВАТ «Промінь», яке було залучене в якості відповідача та було розпорядником земель, що підлягають виділенню. Для виконання раніше вказаного рішення було видано виконавчий лист №2-656/03 від 09.02.2004, боржником за вказаним виконавчим документом є ВАТ «Промінь». У виконавчому листі відсутні відомості щодо причин невиконання рішення, або його повернення. З моменту ухвалення рішення суду до теперішнього часу сплинуло 15 років та за цей час було внесено ряд змін до законодавства, що в сукупності разом з іншими факторами вплинуло на виникнення нових обставин та деактуалізацію самого рішення суду. Відтак, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що рішенням Золочінського районного суду Харківської області від 09 лютого 2004 року визнано за ОСОБА_1 право на земельний пай в землях ВАТ «Промінь» Золочівського району, розміром 5,06 умовних кадастрових гектарів, вартістю 19523 грн.

Як зазначено позивачем, відповідно до положень пункту 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. При неможливості падати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі колективну власність.

Позивачем вказано, що відповідно до нової редакції статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» з 01 січня 2019 року районні державні адміністрації втратили право приймати рішення щодо виділення в натурі земельних ділянок за межами населених пунктів. Це право набули сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень.

Позивач 23.04.2020 року звернувся до Золочівської селищної ради з проханням палати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки №696,1 площею 2,0871 га та №696,2 площею 2.0449 га для ведення товарного сільськогосподарською виробництва відповідно до проекту землеустрою організації території земельних часток (паїв) САТ «Промінь», розташованих за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, або будь-яку іншу ділянку, якщо ця зайнята.

Золочівська селищна рада Золочівського району Харківської області листом від 29.04.2020 року №02-20/1680 у відповідь на заяву позивача повідомила, що згідно з рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 09.02.2004 року за позивачем визнано право на земельний пай з земель ВАТ «Промінь» розміром 5,06 умовних кадастрових гектар вартістю 19523 грн. Для виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист №2-656/03 від 09.02.2004, боржником у якому є ВАТ «Промінь». Отже, із посиланням на приписи ст. 19 Конституції України та абз. 2 ч.2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Таким чином, зазначено, що Золочівська селищна рада не має повноважень виконувати рішення суду, яким покладено зобов`язання на іншу юридичну особу.

Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що у зв`язку з відмовою відповідача, він не може реалізувати своє право вільно володіти, користуватися і розпоряджатися належним його майном.

По суті позовних вимог суд зазначає, що такі регулюються Земельним кодексом України.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо) (ч. 2 ст. 22 Земельного кодексу України).

При цьому, пунктом а частини 3 статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно із положеннями п."а" ч.1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

Як визначено приписами ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч.2 ст. 118 Земельного кодексу України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Згідно із приписами ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із положеннями абз.1 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень абз.3 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.

З врахуванням вищевикладеного слід дійти висновку, що цією нормою закріплено право громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу після спливу місячного строку дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу (бездіяльності суб`єкта владних повноважень) або відмови у його наданні після спливу місячного строку.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Водночас, суд зазначає, що положеннями ч.7 ст.118 Земельного кодексу України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу вищевказаної норми слід дійти висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З іншого боку, подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися відмовою у наданні дозволу у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України. Проте, звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.

Відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу і надає особі право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу відповідно до абзацу 3 частини сьомої статті 118 ЗК України.

Як встановлено судом під час судового розгляду справи, позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою, за результатами розгляду якої відповідачем мало бути прийнято відповідне рішення, однак, як встановлено судом, відповідачем таке рішення прийнято не було, а тільки направлено на адресу позивача лист відповідь.

З врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин суд зазначає, що оскільки відповідачем не було прийнято у відповідності до норм діючого законодавства рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні у формі наказу, то слід дійти висновку, що відповідачем не було прийнято жодного передбаченого законодавством рішення за результатами розгляду заяви позивача.

Таким чином, наданий відповідачем лист № 02-20/1680 від 29.04.2020 року, в якому відповідачем повідомлено позивача про обставини того, що Золочівська селищна рада не має повноважень виконувати рішення суду, яким покладено зобов`язання на іншу юридичну особу, не може вважатися судом рішенням , яке прийнято за результатами розгляду заяви позивача.

Враховуючи норми діючого законодавства та з огляду на відсутність у відповідача законодавчо визначеної можливості відступити від порядку розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, суд приходить до висновку, що відповідачем не було здійснено належного розгляду заяви позивача, а направлений на адресу позивача протокол не може сприйматися судом як належний розгляд заяви позивача або належна відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 17.12.2018 року у справі № 509/4156/15-а, від 06.02.2019 року у справі № 638/20447/14-а, від 17.04.2018 року №820/4554/17.

Отже, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною відмову Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, викладену у листі №02-20/1680 від 29.04.2020 року.

При цьому, з огляду на обставини того, що відповідачем не було здійснено належного розгляду заяви позивача, на думку суду, з метою належного та повного захисту прав позивача наявні підстави для зобов`язання Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 02.12.2019 року та вирішити питання про надання або про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського виробництва відповідно до проекту землеустрою організації території земельних часток (паїв) САТ Промінь, розташованих за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, або будь-яку іншу ділянку, якщо ця зайнята.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області (вул. Центральна, буд. 13-А,смт. Золочів, Харківська обл., 62203) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, викладену у листі №02-20/1680 від 29.04.2020 року.

Зобов`язати Золочівську селищну раду Золочівського району Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 02.12.2019 року та вирішити питання про надання або про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського виробництва відповідно до проекту землеустрою організації території земельних часток (паїв) САТ Промінь, розташованих за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, або будь-яку іншу ділянку, якщо ця зайнята.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області (вул. Центральна, буд. 13-А,смт. Золочів, Харківська обл., 62203, код ЄДРПОУ - 25175462).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.