Справа № 161/12856/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 161/12856/20 пров. № А/857/14543/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Омеляновської Л.В.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - Пасенко С.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Виконавчого комітету Луцької міської ради на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 04.11.2020р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення (суддя суду І інстанції: Присяжнюк Л.М. , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 15 год. 11 хв. 04.11.2020р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 09.11.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

10.08.2020р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, у якому просила поновити строк звернення до суду; скасувати постанову № 357 від 30.04.2020р. щодо притягнення її до адміністративної відповідальності, винесену Адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Луцької міської ради; закрити справу про адміністративне правопорушення (а.с.2-7).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 04.11.2020р. поновлено строк на судове оскарження постанови про адміністративне правопорушення; заявлений ОСОБА_1 позов задоволено; скасовано постанову Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Луцької міської ради № 357 від 30.04.2020р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.156 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., а провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с.101-103).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив Виконавчий комітет Луцької міської ради, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити (а.с.105-109).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду із розглядуваним позовом, при цьому поважних причин такого пропуску нею не наведено.

Водночас, помилковими слід вважати висновки суду щодо неправомірності винесеної постанови. Зокрема, суд помилково покликався на рішення Волинського обласного суду від 31.08.2020р. у справі № 161/4266/20, оскільки цим рішення не встановлено та не підтверджено факту продажу слабоалкогольних напоїв і тютюнових виробів неповнолітній особі. При цьому, суд не взяв до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 від 11.03.2020р., в яких вона вказувала про продаж неповнолітній особі алкогольних напоїв і тютюнових виробів, однак чек не встигла роздрукувати. Покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не слід враховувати, оскільки ці особи не були присутніми під час продажу товарів, прибули на місце після таких дій зі сторони позивача, а тому не можуть підтвердити або спростувати сам факт продажу. Отже, покази цих свідків не можуть бути доказом по справі.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, старшим інспектором з ювенальної превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській обл. капітаном поліції Куденьчук Н.А. складено протокол серії АПР18 № 453348 від 11.03.2020р., згідно якого о 15 год, 15 хв. 11.03.2020р. ОСОБА_1 , перебуваючи на робочому місці на касі № 1, що розташована у магазині «Еко Маркет» по вул.Воїнів-афганців, 7 у м.Луцьку, здійснила продаж слабоалкогольних напоїв марки «ESSA», у кількості двох пляшок вартістю 19 грн. 90 коп. кожна та цигарок марки «Гламер» вартістю 46 грн. 50 коп. неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим скоїла правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП (а.с.55).

Від підпису вказаного протоколу позивач відмовилася, що засвідчено підписами двох понятих.

До вказаного протоколу додаються матеріали справи, пояснення, копії документів.

Зокрема, згідно письмових пояснень неповнолітньої ОСОБА_5 вона дійсно 11.03.2020р. придбала в магазині «Еко Маркет» слабоалкогольні напої та цигарки; продавець про її вік не запитувала. Продавець пробила товари через сканер, для розрахунку продавцю вона надала купюру номіналом 200 грн., однак в цей момент підійшов працівник ДФС і зафіксував факт продажу їй вказаних товарів; продавець чек не надала (а.с.58).

До справи долучена фототаблиця із зображенням придбаних товарів (а.с.73), рапорти старшого інспектора з ювенальної превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській обл. капітаном поліції Куденьчук Н.А. (а.с.56, 57), а також матеріали перевірки магазину по АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ТзОВ «Торговий дім «Аванта», проведеної ГУ ДПС у Волинській обл. (а.с.59, 61-72).

Розгляд адміністративних матеріалів за ч.2 ст.156 КУпАП відносно ОСОБА_1 відбувся 30.04.2020р., що стверджується протоколом засідання № 357 від 30.04.2020р.

На цьому засіданні Адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Луцької міської ради прийнято постанову № 357 від 30.04.2020р., згідно якої ОСОБА_1 своїми діями порушила рішення Луцької міської ради № 9/23 від 20.04.2011р. «Про заборону продажу пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів», а тому вона визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. (а.с.11).

Вирішуючи наведений спір та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем з поважних причин пропущений строк звернення до суду, оскільки постановою КМ України № 211 від 11.03.2020р. встановлений з 12.03.2020р. карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), який в подальшому продовжувався постановами № 392 від 20.05.2020р., № 641 від 22.07.2020р. і продовжує діяти на території України, що об`єктивно вплинуло на здатність позивача здійснювати свої процесуальні права та обов`язки, можливістю скористатися кваліфікованою правовою допомогою.

Також судом встановлено, що по матеріалам перевірки, проведеної ГУ ДПС у Волинській обл., постановою Волинського апеляційного суду від 31.08.2020р. у справі про адміністративне правопорушення № 161/4266/20 скасовано постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 13.04.2020р., а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.155-1 КУпАП щодо позивача закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

У вказаній справі позивач ОСОБА_1 притягувалася до адміністративної відповідальності за те, що вона о 16 год. 15 хв. 11.03.2020р. в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , не провела через реєстратор розрахункових операцій /РРО/ суму покупки алкогольних напоїв і тютюнових виробів, не видала касовий чек неповнолітній ОСОБА_5 , чим порушила п.п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», через що вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.155-1 КУпАП.

В цій справі апеляційний суд дійшов висновку про відсутність факту продажу товарів та обов`язку проведення відповідної суми через РРО.

В порядку ст.78 КАС України висновок апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 в питанні того, чи дійсно мав місце продаж товарів - слабоалкогольних напоїв марки «ESSA», у кількості двох пляшок вартістю 19 грн. 90 коп. кожна та цигарок марки «Гламер» вартістю 46 грн. 50 коп. неповнолітній ОСОБА_5 , є обов`язковим під час розгляду цієї справи і суд не має права встановлювати інші обставини події.

Відсутність такого продажу, що встановлено у судовому порядку, зумовлює відсутність в діях позивача ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, у вигляді продажу слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, а тому оскаржуване рішення відповідача є незаконним та необґрунтованим.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявленого позову такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до ч.2 ст.156 КУпАП порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, тягне за собою накладення штрафу від ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.2 Закону України № 265 від 06.07.1995р. «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»:

розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Згідно з ст.3 цього Закону суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (п.1);

надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти) (п.2);

застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з додержанням встановленого порядку їх застосування (п.3).

Згідно фактичних обставин справи в рамках проведення працівниками ГУ ДПС у Волинській обл. фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання ТзОВ «Торговий дім «Аванта» вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами і пальним, виявлено факт реалізації неповнолітній особі вказаних товарів.

По причині наведеного був здійснений виклик працівника поліції, яка здійснила оформлення адміністративних матеріалів за ч.2 ст.156 КУпАП.

Водночас, працівниками ГУ ДПС у Волинській обл. були складені матеріали за ч.1 ст.155-1 КУпАП, згідно яких касир ОСОБА_1 не провела через РРО і не видала касовий чек з продажу товарів неповнолітній ОСОБА_5 .

Отже, в розглядуваній площині в одних і тих самих діях позивача контролюючі органи вбачали як порушення проведення розрахункової операції (непроведення операції через РРО і невидача розрахункового документу), так і продаж алкоголю і тютюнових виробів неповнолітній особі.

Тобто, за складеними матеріалами, позивач здійснила реалізацію алкоголю і цигарок неповнолітній особі, при цьому таку операцію не провела через РРО і не видала відповідний документ.

Згідно постанови Волинського апеляційного суду від 31.08.2020р. у справі № 161/4266/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 13.04.2020р. в даній справі скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП (а.с.39-41).

Із змісту цього судового рішення слідує, що операція по реалізації товарів, за результатами якої позивач повинна була провести розрахункову операцію через РРО і видати розрахунковий документ, не знайшла свого об`єктивного підтвердження, тобто, факту продажу товарів не було.

Оскільки наведені порушення є взаємопов`язаними, факт відсутності продажу товарів в аспекті дотримання законодавства щодо порядку проведення розрахункових операцій за товари (послуги), однозначно впливає на підтвердження факту реалізації алкоголю та цигарок неповнолітній особі.

Отже, по причині непідтвердження в судовому порядку здійснення розрахункової операції (тобто, власне фактичного продажу товарів), є відсутнім факт реалізації алкоголю і цигарок неповнолітній особі.

При цьому, судом вірно надано оцінку вищевказаному рішенню апеляційного суду в аспекті приписів ч.6 ст.78 КАС України, тобто, чи мали місце вказані дії та чи вчинені вони саме позивачем.

Про відсутність самого продажу товарів ствердила у своїх поясненнях неповнолітня ОСОБА_5 , зазначивши про те, що реалізації алкоголю і цигарок завадив працівник ДФС.

Окрім цього, письмові пояснення ОСОБА_1 з приводу вчинення порушення за ч.2 ст.156 КУпАП не надавала, від підпису протоколу відмовилася.

Наявні у справі письмові пояснення ОСОБА_1 від 11.03.2020р., були відібрані у неї ДРІ ГУ ДПС у Волинській обл. Якобчук О.А. у справі про притягнення її до відповідальності за ч.1 ст.155-1 КУпАП (а.с.59), а відтак такі не відбиралися старшим інспектором з ювенальної превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській обл. капітаном поліції Куденьчук Н.А.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Аналіз наведених правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.156 КУпАП розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу.

Отже, вказані письмові пояснення не є доказом в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки вони відбиралися у позивача по іншій справі про адміністративне правопорушення, під час відібрання таких пояснень позивача не попереджали про їх використання для її притягнення по іншому адміністративному правопорушенню.

Наведені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що відповідачем не здобуто доказів того, що позивач ОСОБА_1 здійснила реалізацію алкогольних напоїв і тютюнових виробів неповнолітній особі.

В частині дотримання строків звернення до суду із розглядуваним позовом колегія суддів враховує наступне.

Спірна постанова від 30.04.2020р. була винесена за відсутності позивача, однак копія постанови була отримана останньою 07.05.2020р. (а.с.75, 76).

До суду із розглядуваним позовом позивач ОСОБА_1 звернулася 10.08.2020р. (а.с.30).

За таких обставин нею пропущений 10-денний строк на оскарження спірної постанови.

В цілях поновлення вказаного строку позивачем заявлено перед судом клопотання про поновлення пропущеного строку з мотивів несвоєчасного отримання спірної постанови, її оскарження до Виконавчого комітету Луцької міської ради, а також запровадження карантину (а.с.8-10,14, 17).

Відповідно до п.3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Із урахуванням наведеного, враховуючи запроваджений в Україні карантин, послідовні дії позивача щодо оскарження постанови відповідача про її притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, оскарження такої спочатку в адміністративному порядку, а в подальшому через короткий проміжок часу - до суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду із розглядуваним позовом.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності згідно ч.2 ст.156 КУпАП, через що є наявними правові підстави для скасування спірної постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У п.110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Колегія суддів зазначає, що, хоча ця справа стосується податкового спору, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявлених вимог, а тому розглядуваний позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Виконавчий комітет Луцької міської ради.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.271, 272, 286, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Луцької міської ради на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 04.11.2020р. в адміністративній справі № 161/12856/20 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Виконавчий комітет Луцької міської ради.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
С. М. Кузьмич
Дата складення повного тексту судового рішення: 09.12.2020р.