Справа № 203/3400/20
Суддя: Ханієва Ф. М.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/3400/20
Провадження № 2-а/0203/89/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді - Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дьоміної А.Д.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Бут Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

24 вересня 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, в якому просить суд:

- скасувати постанову, серії РАП № 272639136, від 02 вересня 2020 року інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Пачини В.П.;

- провадження в адміністративній справі у відношенні відносно ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 20 липня 2020 року о 16 год. 12 хв. за адресою: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1, інспектором було встановлено, що транспортним засобом KIA RIO, д.н.з. НОМЕР_1 , було здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1, чим порушено вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху «Зупинку заборонено», чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. З урахуванням цього, інспектором було винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення від 02 вересня 2020 року. За поясненнями позивача, 20 липня 2020 року його транспортний засіб дійсно знаходився у центральній частині м. Дніпра, не порушуючи вимог Правил дорожнього руху. Крім того, відповідно до координатів GPS, які вказані в примітках до зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, місцезнаходження транспортного засобу: м. Дніпро, проспект Д. Яворницького, 59, а місцем вчинення правопорушення вказано: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1. Також позивач зазначив, що з наявної на веб-сайті відповідача фототаблиці неможливо встановити місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів з метою встановлення чіткої адреси вчинення правопорушення, а з наданих відповідачем фотокарток взагалі неможливо встановити наявність будь-якого знаку та його видимість для водія під час руху, наявність інших знаків, що обмежують відстань дії знаку, розмітки. Разом з цим позивач вважає, що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення ним Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З урахуванням викладеного, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, оскаржуючи постанову, серії РАП № 272639136, від 02.09.2020 року, про накладення адміністративного стягнення у розмірі 255,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Пачиним Вадимом Петровичем.

Під час судового засідання позивач підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, обставини звернення до суду з адміністративним позовом пояснив таким чином, як про це зазначено вище.

У встановлений судом строк представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення проти вимог позивача, обґрунтовуючи правомірність дій інспектора щодо складання оскаржуваної постанови та накладення на позивача адміністративного стягнення у розмірі 255,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за порушення Правил дорожнього руху.

Так, за поясненнями відповідача, у м. Дніпрі в районі буд. 1 на площі Героїв Майдану, розташовано знак 3.34 «Зупинку заборонено», який відповідно забороняє зупинку транспортних засобів в районі площі Героїв Майдану. Інспектором було проведено фотофіксацію обставин порушення в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких одночасно зафіксовано географічні координати транспортного засобу та його місце розташування по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1. Однак, під час фіксації через наявність (розміщення) іншого вантажного транспортного засобу між місцем розташування знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та місцем зупинки транспортного засобу позивача виявилось неможливим здійснити одночасно фіксацію транспортного засобу та вказаного знаку. Проте, відповідач долучив до матеріалів справи фотознімок, створений в режимі фотозйомки 20 липня 2020 року (день вчинення правопорушення), який підтверджує розміщення знаку 3.34 в районі буд. 1 на площі Героїв Майдану у м. Дніпрі.

З огляд на викладене, відповідач стверджує, що при спільному дослідженні фотознімків (створених в режимі фотозйомки) транспортного засобу під час вчинення правопорушення та знаку 3.34 «Зупинку заборонено», ним чітко встановлено, що позивач здійснив зупинку в районі будинку 1 на площі Героїв Майдану в м. Дніпрі, де розміщений знак 3.34 «Зупинку заборонено». При цьому будинок 59 по проспекту Дмитра Яворницького знаходиться в безпосередній близькості до площі Героїв Майдану, 1, фіксація місця зупинку транспортного засобу відносно адреси: площа Героїв Майдану, 1, зумовлена тим, що цей нерухомий об`єкт є найближчим до місця зупинки. Також відповідач зазначив, що ним було дотримано порядок повідомлення суб`єкта правопорушення про виявлення факту правопорушення та винесення оскаржуваної постанови.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та пояснив мотиви, якими він обґрунтовує свої заперечення таким чином, як про це зазначено у відзиві на позовну заяву. З огляду на це, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Адміністративний позов не відповідав вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України, тому ухвалою суду від 06 жовтня 2020 року був залишений без руху з наданням позивачу п`ятиденного строку для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви належним чином.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2020 року було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Під час розгляду справи судом були заслухані пояснення учасників справи та досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

17 листопада 2020 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.09.2020 року інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Пачиним В.П. було винесено оскаржувану постанову серії РП № 272639136, якою було встановлено, що 20 липня 2020 року о 16 год. 12 хв. транспортним засобом KIA RIO, д.н.з. НОМЕР_1 , було здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1, чим порушено вимоги п. 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, чим скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП; фотозйомку та/або відеозапис здійснювався з допомогою технічного засобу Logic Instrument Fieldbook K 80V2. Вказаною постановою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн (а.с.9).

Наявними в матеріалах справи фототаблицями та витягом з роздруківкою карти за адресою: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1, зафіксовано місце розташування транспортного засобу KIA RIO, д.н.з. НОМЕР_1 , в зоні дії заборонного знаку 3.34 «Зупинку заборонено» у м. Дніпрі, площа Героїв Майдану, 1, та місце розміщення заборонного знаку 3.34 «Зупинку заборонено» (а.с.47-53).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу протиправності постанови, серії РАП № 272639136, від 02 вересня 2020 року інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Пачини В.П., яким на позивача накладено адміністративне стягнення у розмірі 255,00 грн за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 9 КУпАП (в редакції, чинній на момент вчинення адміністративного правопорушення), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і ін.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції, чинній на момент вчинення адміністративного правопорушення), учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР, в редакції, чинній на момент вчинення адміністративного правопорушення) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 8.1 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.2. ПДР, дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Пункт 8.4 в) ПДР України передбачає, що дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Розділом 33 «Дорожні знаки» ПДР, визначено, що дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» ПДР відноситься до заборонних знаків.

Дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Знак застосовується для заборони зупинки транспортних засобів і установлюється з того боку дороги, на якому вводиться заборона.

Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за, зокрема, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У примітці ст. 122 КУпАП роз`яснено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент його вчинення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді, зокрема, порушення правил зупинки і стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, - юридична або фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Аналіз положень частин 1 - 3 ст. 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється:

1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті;

2) у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

3) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Частина 2 ст. 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно на спірні правовідносини поширюється дія положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, за допомогою показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ході судового розгляду справи судом були оглянуті фототаблиці з місця вчинення адміністративного правопорушення та встановлено, що 20 липня 2020 року транспортний засіб позивача здійснив зупинку у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта (будинок АДРЕСА_1 ) у м. Дніпрі, площа Героїв Майдану, 1. При цьому твердження позивача про те, що неможливо безспірно встановити наявність вказаного заборонного знаку та його видимість для водія під час руху, наявність інших знаків, що обмежують відстань дії знаку, спростовуються наявними в матеріалах справи фототаблицями з місця правопорушення, в тому числі заборонного знаку та місця його розташування, та не звільняють позивача від обов`язку дотримуватися Правил дорожнього руху та нести відповідальність у разі їх порушення.

Також в судовому засідання представник відповідача зазначив, що місце розташування інших транспортних засобів, в тому числі і транспортного засобу позивача, в зоні дії заборонного знаку 3.34 «Зупинку заборонено» у м. Дніпрі, площа Героїв Майдану, 1, що зафіксовано на фототаблицях, наявних в матеріалах справи, не є майданчиком для паркування, а вказані транспортні засоби розташовані з порушенням ПДР, що не спростовано позивачем.

З огляду на викладене, наявними в матеріалах справи доказами, зокрема фототаблицями з місця вчинення правопорушення, доводиться розташування дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» в місці зупинки позивача, що підтверджується і роздруківкою карти за адресою: площа Героїв Майдану, 1, м. Дніпро.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, тому з урахуванням наявних в матеріалах справи фототаблиць, які є належними та допустимими доказами по справі, у відповідача були правові підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У ч. 1 ст. 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право , зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (стаття 9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (частина друга стаття 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частина перша стаття 77 КАС України).

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України, встановлених в ході судового розгляду справи обставин та наявних в матеріалах справи доказів, дає підстави для висновку про те, що відповідач під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності позивача та винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, при цьому жодним чином не порушив права позивача, а оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам законодавства.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що на підставі статті 139 КАС України, з урахуванням рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати у справі позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Судові витрати у справі не відшкодовуються.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23 листопада 2020 року.

Суддя Ф.М. Ханієва