Справа № 520/12042/2020
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 грудня 2020 року Справа №520/12042/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) 09.09.2020 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФ України в Харківській області), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 без урахування трудового стажу за період роботи з 09.07.1991 по 22.10.1991 в Агрофірмі «АПИАКТА» та з 01.11.1997 по 30.03.1998 у Малому підприємстві «Одісей», і з 30.03.1998, 28.08.2000 у Малому підприємстві «Янтар»;

- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи в Агрофірмі «АПИАКТА» з 09.07.1991 по 22 10.1991 на Малому підприємстві «Одісей» з 01.11.1997 по 30.03.1998, МП Янтар» з 30.03.1998 по 28.08.2000 включно відповідно до записів трудової книжки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем безпідставно не зараховано до його загального стажу спірні періоди роботи. На думку позивача, формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 позовну заяву у справі №520/12042/2020 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у адміністративній справі №520/12042/2020.

Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачем 21.10.2020 до суду надано відзив на позовну заяву, згідно з яким він просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону. При цьому, вимоги діючого пенсійного законодавства передбачають, що органи Пенсійного фонду приймають рішення про зарахування (не зарахування) до страхового стажу періоду роботи лише для обчислення пенсії при настанні в особи права на призначення пенсії відповідно до вимог чинного законодавства. Враховуючи, що позивач звернувся із заявою про перевірку права на призначення пенсії та той факт, що у позивача виникне право на призначення пенсії у майбутньому відповідач жодного рішення про відмову у зарахуванні періодів роботи позивача до страхового стражу не приймалося.

Правом на подання відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив сторони не скористались.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Позивач 17.12.2019 звернувся до відповідача із заявою про перевірку права на призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши необхідні документи.

Відповідачем 21.12.2019 розглянуто заяву позивача та повідомлено про те, що на момент подання вказаної заяви страховий стаж позивача складає 23 роки 05 місяців 13 днів. Водночас, зазначив, що до страхового періоду не зараховані періоди роботи:

- з 09.07.1991 по 22.10.1991, так як у наданій трудовій книжці відсутні номери наказів;

- з 01.11.1997 по 28.08.2000, так як у трудовій книжці у записі про звільнення неможливо ідентифікувати печатку підприємства;

- період отримання допомоги по безробіттю з 01.02.2005 по 10.08.2005 та з 25.08.2005 по 26.01.2006, так як у трудовій книжці допущено виправлення у прізвищі.

Крім того, відповідачем вказано, що позивач має право дооформити зазначені періоди та звернутися повторно.

Не погоджуючись з тривалістю врахованого відповідачем страхового стажу під час перевірки права на призначення пенсії позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що суть спору полягає у наявності чи відсутності правових підстав для зарахування до загального страхового стажу позивача спірних періодів роботи.

Відповідно до статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі по тексту - Закон України №1058-ІV).

Застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до Закону України №1058-ІV підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до пункту 2 статті 14 Закону України №1058-ІV страхувальниками відповідно до цього Закону є підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, надбавку або компенсацію - для осіб, зазначених у пунктах 6 - 9, 11 і 12 статті 11 цього Закону.

Відповідно до приписів статті 24 Закону України №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом частини першої статті 26 Закону України №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 28 років.

У разі відсутності зазначеного страхового стажу, право на призначення пенсії за віком після досягнення 63 років мають особи за наявності страхового стажу починаючи з 01 січня 2024 року від 21 до 31 років.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному управлінням Пенсійного фонду.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі по тексту - Порядок №22-1).

Згідно пункту 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Розділом II Порядку №22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії додаються, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року. № 637 (далі по тексту - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Таким чином, з аналізу зазначеного вбачається, що процес зарахування певних періодів роботи (служби) до загального страхового стажу здійснюється виключно на етапі призначення пенсії (встановлення права на пенсію) відповідним структурним підрозділом управлінням Пенсійного фонду України.

З огляду на викладені обставини та норми права суд зазначає, що позовні вимоги у межах даної справи є передчасними та такими, що заявлені на майбутнє, оскільки заявлені стосовно правовідносин, які ще не виникли у часі.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право на звернення до суду і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до положень частини першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Судовим розглядом справи встановлено, що відповідно до вимог чинного законодавства, процес зарахування певних періодів роботи (служби) до загального страхового стажу здійснюється виключно на етапі призначення пенсії (встановлення права на пенсію).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, компенсації не підлягають.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У адміністративному позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФ України в Харківській області, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, місто Харків, 61002 ) про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 08.12.2020.

Суддя О.В. Ніколаєва