Справа № 420/5053/20
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5053/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання утриматись від дій,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 15 червня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 22 червня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без руху. Встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали (з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року №540-ІХ).

18 вересня 2020 року до суду від позивача за вх. №37631/20 надійшла заява про усунення недоліків з позовною заявою з додатками, в якій позовні вимоги викладені в наступній редакції:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області, що полягають у направленні до ГУМВС України в Одеській області листа № 9/4519 від 15.05.2020 року про відмову в прийнятті позивача до лав національної поліції як такого, що виявив бажання проходити службу в поліції, тобто до 07.11.2015 року;

2. Зобов`язати відповідача утриматися в подальшому від направлення на адресу ГУМВС України в Одеській області листів, які завідомо спрямовані на порушення прав і законних інтересів позивача.

Ухвалою від 24 вересня 2020 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

07 жовтня 2020 року ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (вх. №37631/20) та відкрито провадження у адміністративній справі. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ГУ МВС України в Одеській області неодноразово поновлювало позивача на посаді і знову звільняло з посади, пославшись як на підставу на лист ГУ НП в Одеській області. В результаті розгляду адміністративних позовів ОСОБА_1 усі накази про його звільнення були визнані судами неправомірними й були скасовані, а позивач був поновлений на посаді. Протиправність та необґрунтованість наказів ГУ МВС України про звільнення позивача з посади, які приймались ним з одних і тих же підстав, підтверджується рішеннями Одеського окружного адміністративного суду, П`ятого апеляційного адміністративного суду, Вищого адміністративного суду України у справах №815/6908/15. № 815/863/18, № 420/2033/19, № 420/3196/19. Позивач вказує, що наказом ГУМВС в Одеській області №5 о/с від 18.02.2020 р. позивач знову в черговий раз був поновлений на посаді. ГУ МВС України наказом № 12 о/с від 18.05.2020 р. знову незаконно звільнило позивача, підставою для його прийняття став лист ГУ НП в Одеській області від 15.05.2020 № 9/4519. Зазначає, що незаконність дій відповідача полягає в направленні даного листа до ГУ МВС України в Одеській області, що як наслідок, призвело до звільнення позивача з посади, чим порушені його права на працю й заробляння на життя. У відповідача немає жодного доказу про відмову позивача від проходження служби в органах Національної поліції, так само нема жодних доказів про його невідповідність службі в Національній поліції, також немає жодних доказів про відсутність можливості подальшого використання його на службі. Лист не має ніякої законної сили й не може слугувати підставою для звільнення, чому неодноразово в інших аналогічних справах судами різних інстанцій надавалась така оцінка. Лист чи висновок ГУ НП в Одеській області, який не є нормативно-правовим, або актом індивідуальної дії (рішенням), прийнятим компетентним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не є обов`язковими для виконання, тим паче для органу, непідлеглого ГУ НП в Одеській області.

13 жовтня 2020 року ухвалою суду передано справу №420/5053/20 до Відділу з надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи Одеського окружного адміністративного суду для визначення судді для вирішення заяви про відвід в порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року (суддя Н.В. Бжассо) відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Вовченко О.А. у справі №420/5053/20.

29 жовтня 2020 року до суду від відповідача за вх. №ЕП/19094/20 надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що 15.03.2020 року голова ліквідаційної комісії Іван Іщенко звернувся до начальника ГУНП в Одеській області Беха О.В. з листом про надання інформації. У вищезазначеному листі ліквідаційна комісія просила повідомити про прийняття (неприйняття) ОСОБА_1 на посаду в ГУНП в Одеській області та роз`яснити процедуру набору кандидатів на службу до поліції на вакантні посади. Розглянувши лист про надання інформації голови ліквідаційної комісії, Головне управління Національної поліції надало відповідь на запит (№9/4519 від 15.05.2020). В листі Головне управління повідомило ліквідаційну комісії про те, що ОСОБА_2 не приймався на службу до ГУНП в Одеській області а також було роз`яснено питання прийому та проходження служби в поліції яке регламентоване Законом України «Про Національну поліції». Відповідач вказує, що листування між двома органами державної влади не порушують жодних прав та обов`язків ОСОБА_1 , зазначений лист має інформаційний зміст. Головне управління Національної поліції надало відповідь ліквідаційній комісії ГУМВС України в Одеській області в межах своєї компетенції.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

До суду 13 листопада 2020 року за вх. №48280/20 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідач не довів свою позицію щодо законності його дій. Незаконність дій відповідача полягає в направленні даного листа до ГУ МВС України в Одеській області, що як наслідок, призвело до звільнення позивача з посади, чим порушені його права на працю й заробляння на життя.

17 листопада 2020 року до суду від відповідача за вх. №ЕП/21435/20 надійшли заперечення, в яких відповідач зазначає, що підставою видання наказу про звільнення ОСОБА_1 слугувало те, що останнього не прийнято до лав поліції (зазначена інформація містилась в листі ГУНП), а не лист який має суто інформаційний зміст. В листі Головне управління повідомило ліквідаційну комісію про те, що ОСОБА_2 не приймався на службу до ГУНП в Одеській області а також було роз`яснено питання прийому та проходження служби в поліції, яке регламентоване Законом України «Про Національну поліцію».

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року по справі №420/3196/19, яке набрало законної сили 26.11.2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України в Одеській області № 6 о/с від 17.05.2019 року в частині звільнення з 20.05.2019 у запас Збройних сил за пунктом 64 г (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_1 (М-106948), начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар ГУ МВС України в Одеській області). Поновлено майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області з 20.05.2019. Стягнуто з Біляївського районного відділу УМВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.05.2019 по 12.09.2019 у розмірі 16974 грн. (шістнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири гривні). Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 до лав Національної поліції, як такого, що виявив бажання проходити службу в поліції у передбачений Законом України «Про Національну поліцію» строк (тобто до 07.11.2015 року). Стягнуто солідарно з Головного управління МВС України в Одеській області та Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області та в частині стягнення з Біляївського районного відділу УМВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 4501,88 грн. (а.с.32-48).

04 грудня 2019 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/3196/19 про поновлення майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області з 20.05.2019 (т.1 а.с.170-171).

Також, 04 грудня 2019 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/3196/19 (т.1 а.с.205-206) про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 до лав Національної поліції, як такого, що виявив бажання проходити службу в поліції у передбачений Законом України «Про Національну поліцію» строк (тобто до 07.11.2015 року).

18 лютого 2020 року Головним управлінням МВС України в Одеській області прийнято наказ №5/ос (а.с.130), який підписаний головою ліквідаційної комісії І.В. Іщенко про те, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2019 винесеного у справі № 420/3196/19, а також постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.01.2020 ВП №60945726 скасувати пункт наказу ГУМВС України в Одеській області від 17.05.2019 №6 о/с у частині звільнення з органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1 (М-10694В), начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м.Теплодар) ГУМВС України в. області та поновити майора міліції ОСОБА_1 (М-106943) на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м.Теплодар) ГУМВС України в області з 20 травня 2019 року.

Судом встановлено, що 15 березня 2020 року ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області за вих. №9/4518 направлено до Головного управління Національної поліції в Одеській області лист (а.с.194), в якому просить повідомити про прийняття (неприйняття) ОСОБА_1 на посаду в ГУНП в Одеській області та роз`яснити процедуру набору кандидатів на службу до поліції на вакантні посади.

У відповідь на вищевказаний лист Головне управління Національної поліції в Одеській області направило на адресу ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області лист від 15.05.2020 року №9/4519 (а.с.132, 195) наступного змісту: «Відповідно до пункту 9 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним ним Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу «а посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

ОСОБА_1 не приймався на службу до ГУНП в Одеській області, наказ ГУНП в Одеській області про його призначення не видавався. Присяги поліцейського не складав. Заяву стосовно прийняття на службу до поліції ОСОБА_2 подав до ГУНП в Одеській області 09 листопада 2015 року ( вх. № 26 від 09.11.2015), що не відповідає терміну, вказаному в постанові Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2019 по справі № 420/3196/19 для розгляду питання щодо прийняття його до лав Національної поліції, як такого, що виявив бажання проходити службу в поліції, тобто до 07 листопада 2015 року.

Разом з цим повідомляємо, згідно висновку ГУНП в Одеській області від 15.05.2020 № 9/4517 питання прийому ОСОБА_1 на службу до лав Національної поліції України, як такого, що виявив бажання проходити службу в НПУ у передбачений Законом строк (тобто до 07.11.2015) розглянуте, але врахувавши усі характеризуючи матеріали прийняття не є доцільним.

Питання прийому та проходження служби в поліції регламентовані Законом України «Про Національну поліцію». Згідно ст. 51 цього Закону для забезпечення прозорого добору (конкурсу) та просування по службі поліцейських на підставі об`єктивного оцінювання професійного рівня та особистих якостей кожного поліцейського, відповідності їх посаді, визначення перспективи службового використання в органах поліції утворюються постійні поліцейські комісії (далі - ПК).

ПК Головного управління проводиться набір кандидатів на службу до поліції на вакантні посади. Відповідна інформація розміщена на офіційному сайті ГУНП в Одеській області».

18 травня 2020 року Головним управлінням МВС України в Одеській області прийнято наказ №5/ос (а.с.130), який підписаний головою ліквідаційної комісії ОСОБА_3 про те, що згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ уважати звільненим з 20 травня 2020 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_1 (М-106943), начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ із обслуговування Біляївського району та м.Теплодар ГУМВС України в Одеській області. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 25 років 10 місяців 29 днів, у пільговому обчисленні - 33 роки 03 місяці 24 дні. Підстава: лист ГУНП в Одеській області від 15.05.2020 № 9/4519.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені у Законі України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закону № 580-VIII).

Так, відповідно до статті 1 Закону № 580-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст. Закону № 580-VIII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 877 затверджено Положення про Національну поліцію (далі Положення), відповідно до якого Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку та яка у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (п.п.1, 2).

Суд зазначає, що єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи), встановлені у Правилах організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5 (далі Правила).

Відповідно до п.2 Правил, діловодство - сукупність процесів, що забезпечують документування управлінської інформації та організацію роботи зі службовими документами; інструкція з діловодства - обов`язковий нормативний акт, що регламентує зміст та організацію виконання процесів з діловодства установи; службовий документ - офіційно зареєстрований службою діловодства або відповідним чином засвідчений документ, що одержаний чи створений установою у процесі її діяльності та має відповідні реквізити.

Пунктом 9 Порядку встановлено, що у межах компетенції установи можуть надсилати листи при виконанні оперативних зв`язків з органами вищого рівня, функціональними органами, підлеглими та іншими установами, а також громадянами.

17 січня 2018 року постановою Кабінету Міністрів України №55 затверджено Типову інструкцію з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади (далі Інструкція).

Згідно з п.1 Інструкції, ця Інструкція встановлює вимоги щодо документування управлінської інформації та організації роботи з документами, створеними у паперовій формі Секретаріатом Кабінету Міністрів України, центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими органами виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями, що належать до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим (далі - установи).

Таким чином, з вищенаведених норм вбачається, що органи державної влади, зокрема органи Національної поліції України, у межах власних повноважень мають право здійснювати листування з питань, пов`язаних з їх діяльністю.

Також суд зазначає, що наказом Національної поліції України від 20.05.2016 року №414 затверджено Інструкцію з діловодства в системі Національної поліції, положення якої регулюють організацію діловодства та документообігу у органах Національної поліції України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями ч.2 ст.124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.8 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За змістом наведених норм судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси особи.

Аналогічна позиція викладена і в постановах Верховного Суду, зокрема від 25 квітня 2018 року у справі №711/7586/16-а, від 25 липня 2019 року у справі №807/85/18, від 26.02.2020 року у справі №807/2213/15.

Рішенням від 01.12.2004 № 18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

При цьому особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки саме цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відповідно до рішення Верховного Суду від 19.10.2020 справа № 815/1294/19, провадження № П/9901//414/18 завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, причому, захист прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто, передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, саме по собі звернення до адміністративного суду ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Для того щоб було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Суд зазначає, що позивач у позовній заяві не наводить жодного обґрунтування, яким чином саме дії відповідача щодо направлення листа від 15.05.2020 року №9/4519 порушують його права та інтереси, він лише посилається на те, що даний лист, у якому наявна інформація щодо недоцільності його прийому на службу в органи Національної поліції України (посилання на висновок ГУНП в Одеській області від 15.05.2020 року №9/4517) порушує його права, оскільки він став підставою для його звільнення ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області.

При цьому позивач у позовній заяв не обґрунтовує, яким чином направлення відповідачем до іншого державного органу листа суперечить вимогам чинного законодавства.

Таким чином, ОСОБА_2 обґрунтовує свої позовні вимоги незгодою з висновком відповідача щодо недоцільності його прийняття на службу в Національну поліцію України та щодо його звільнення на підставі вищевказаного листа Головного управління Національної поліції в Одеській області.

При цьому суд зазначає, що сама процедура листування між Головним управлінням Національної поліції в Одеській області та ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області, зокрема дії щодо направлення відповідачем листа ліквідаційній комісії у відповідь на її запит, жодним чином не порушує права та інтереси ОСОБА_2 та є елементом діяльності усіх органів державної влади.

Суд також зазначає, що вимога позивача про зобов`язання відповідача утриматися в подальшому від направлення на адресу ГУМВС України в Одеській області листів, які завідомо спрямовані на порушення прав і законних інтересів позивача є вимогою, спрямованою на захист від майбутнього, гіпотетичного та на момент звернення до суду неіснуючого порушення прав та інтересів позивача, що не узгоджується з вищенаведеними висновками суду.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні вимог позивача щодо визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області, що полягають у направленні до ГУМВС України в Одеській області листа № 9/4519 від 15.05.2020 року про відмову в прийнятті позивача до лав національної поліції як такого, що виявив бажання проходити службу в поліції, тобто до 07.11.2015 року та щодо зобов`язання відповідача утриматися в подальшому від направлення на адресу ГУМВС України в Одеській області листів, які завідомо спрямовані на порушення прав і законних інтересів позивача.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених судом обставин, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи, що провадження у справі відкрито 07 жовтня 2020 року, строки розгляду даної справи, визначені ст.258 КАС України, приймаючи до уваги те, що останній день розгляду справи припав на вихідний день (неділя), в силу положень ст.120 КАС України, рішення суду складено 07 грудня 2020 року (перший робочий день).

Керуючись ст.ст.7, 9, 205, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області, що полягають у направленні до ГУМВС України в Одеській області листа № 9/4519 від 15.05.2020 року про відмову в прийнятті позивача до лав національної поліції як такого, що виявив бажання проходити службу в поліції, тобто до 07.11.2015 року та про зобов`язання відповідача утриматися в подальшому від направлення на адресу ГУМВС України в Одеській області листів, які завідомо спрямовані на порушення прав і законних інтересів позивача відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Одеській області (вул.Єврейська, 12, м.Одеса, 65014, ).

Суддя О.А. Вовченко