Справа № 607/19273/19
Суддя: Братасюк В. М.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2020 Справа №607/19273/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Братасюка В.М., секретаря судового засідання Лехан О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора СТЗ УПП в Тернопільській області ДПП Дадашева Теймура Сіясат - Огли, Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до інспектора СТЗ УПП в Тернопільській області ДПП Дадашева Теймура Сіясат - Огли, Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (залучене співвідповідачем усно проголошеною ухвалою суду від 19.02.2020 року) про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АА №809717 від 05.08.2019 року, якою його визнано винним за ст.183 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова винесена незаконно та необґрунтовано, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, щодо завідомо неправдивого виклику спеціальних служб, зателефонувавши в поліцію він повідомив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду встановлений спосіб його участі у вихованні сина, що проживає зі своєю матір`ю та про те, що остання перешкодила його виконанню шляхом закриття дверей в кімнату гуртожитку, де перебувала дитина, це ж він пояснив і інспектору, зазначене підтвердила і матір дитини.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Інспектор СТЗ УПП в Тернопільській області ДПП Дадашева Теймура Сіясат Огли в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача УПП у Тернопільській області ДПП Кондрат Л.Р. в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності подано відзив на позовну заяву, згідно якого вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, винесену уповноваженою посадовою особою, за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.183 КУпАП, а тому в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Суд, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на наступне:

Як вбачається із постанови серії АА №809717 по справі про адміністративне правопорушення від 05.08.2019 року, 05 серпня 2019року близько 12 год. 05 хв. ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію «102» та повідомив, що ОСОБА_2 перешкоджає бачитися із його дитиною у встановлений для цього час, не виконує рішення суду, однак цього факту виявлено не було, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.183 КУпАП, постановлено притягнути його до адміністративної відповідальності і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу 51 грн.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з адміністративного позову свої вимоги про скасування оскаржуваної постанови позивач обґрунтовує тим, що відповідач порушив процедуру притягнення до адміністративної відповідальності. Вказані порушенння полягають, зокрема, у тому, що не було складено протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та справу розглянуто на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема відповідальність за які передбачена ст.183 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч.2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.183 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП.

Таким чином судом встановлено, що поліцейський, як посадова особа яка виконує посадові інструкції, оцінивши докази щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись чинними нормативно-правовими актами України та своєю правосвідомістю, виніс відповідну спірну постанову.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України «При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду».

Так постановою Верховного суду у справі № 536/583/17 вказано «Згідно із частиною 1 статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 1 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Разом з тим, частинами 2,4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі протокол не складається. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015року по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Для української правової системи такий термін, як стандарт доказування є новим, а тому ще малодослідженим. Він є характерним для тих країн де найбільш виражена змагальна модель процесу. В американському та англійському праві під терміном стандарт доказування розуміють критерій, відповідно до якого суддя виносить рішення по справі. Стандарт доказування не ставить мету встановити істину, а лише є показником того, чи змогли сторони успішно виконати покладений на них тягар доказування.

Оскільки у вітчизняному процесуальному законі відсутнє визначення розумного сумніву чи доведеності вини поза розумним сумнівом, то для належного розуміння сутності поняття поза розумним сумнівом в Україні насамперед керуватися практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), в якій Суд ілюструє європейський стандарт розуміння аналізованого принципу.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього, відображена, зокрема, у п. 43 Рішення від 14 лютого 2008 р. у справі Кобець проти України. Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Summum jus, summa injuria «занадто точне виконання норм права породжує найвищу несправедливість».

Як вбачається із відзиву, прибувши за місцем виклику, екіпаж у складі старшого інспектора з особливих доручень СЗТ УПП в Тернопільській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 та інспектора відділу адміністративної практики УПП в Тернопільській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4 виявили заявника, що назвався ОСОБА_1 , котрий пояснив що його колишня дружина не виконує рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2018 року, яким ОСОБА_1 встановлено наступний графік побачень з сином: щопонеділка з 10:00 до 12:00, кожної другої та четвертої суботи місяця з 10:00 до 18:00 у другу частину щорічних канікул.

Відповідно до ст.183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку (див. коментар до ст. 173).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого коментованою статтею, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, міліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Виклик, як правило, робиться по телефону, який знаходиться на вулиці. Однак слід зазначити, що спосіб виклику значення немає.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу, правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

З огляду на зазначене ОСОБА_1 не мав прямого умислу на вчинення правопорушення вчиненого ст.183 КУпАП, так як зателефонувавши на спецлінію «102» повідомив інформацію, що відповідала дійсності, а не бажав даремного виїзду на місце виклику працівників поліції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зважаючи на те, що позивач у позовній заяві заперечив свою провину у вчиненні правопорушення, натомість відповідачем не долучено до матеріалів справи доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ст.183 КУпАП, Суд вважає, що провина позивача не доведена.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому суд критично оцінює доводи сторони позивача, щодо порушення інспектором його прав визначених ст.268 КУпАП, так як відповідно до норм зазначеної статті мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу, тому жодним чином не був обмежений у своїх правах щодо надання пояснень по обставинах справи.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, провина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, а тому постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АА №809717 від 05.08.2019 року, слід скасувати.

Керуючись ст. 183, 251, 283, 284 КУпАП, ст. 73-77, 90, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АА №809717 від 05.08.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ст.183 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк