Справа № 469/860/20
Суддя: Тавлуй В. В.
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

04.12.20 Справа № 469/860/20
2-а/469/27/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Тавлуя В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Рогозевич С.О.,

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Дорошенко А.В.,

представник відповідача Паламарчук Н. - не з`явилась,

третя особа ОСОБА_2 - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Березанка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Інспектор І роти 4 батальйону УПП ГУНП в Миколаївській області капрал поліції Лампіга Віталій Анатолійович, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі, -

в с т а н о в и в:

Позивач 15 жовтня 2020 року звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Інспектор І роти 4 батальйону УПП ГУНП в Миколаївській області капрал поліції Лампіга Віталій Анатолійович, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі, у якому якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАМ № 3246289, винесену 06.10.2020 року інспектором І роти 4 бат. УПП ГУНП в Миколаївській області капралом поліції Лампігою Віталієм Анатолійовичем про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в сумі 255,00 грн.;

- справу про адміністративне правопорушення закрити;

- постановити окрему ухвалу на адресу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону;

- стягнути з відповідача понесені ним судові втрати на сплату судового збору в сумі 420, 40 гри. та витрати пов`язані із наданням правничої (правової) допомоги.

Заявлені вимоги обґрунтував тим, що він займається перевезенням пасажирів на міжміському та приміському автобусному маршруті загального користування на підставі трудового договору, укладеного 06.04.2006 року з приватним підприємцем ОСОБА_3 , яка діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії ВОО № 911440 від 09.06.2000 року.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії AB № 746642 та 746643 від 15.05.2014 року та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії AB № 746641 у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 основний вид економічної діяльності 49.31 - пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення.

Згідно з ліцензією Головної державної інспекції па автомобільному транспорті серії AB № 616647 ОСОБА_3 займається наданням послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом з внутрішнім перевезенням пасажирів автобусами.

Кінцевою зупинкою його маршруту в осінньо-весняний період є автостанція с.Коблеве Бсрезанського району Миколаївської області, де здійснюється посадка та висадка пасажирів, в літній період - б/в «Зоря», що підтверджується паспортом № 0558-13 автобусного маршруту регулярних перевезень приміського міжобласного, який працює у звичайниму режимі, розробленого І5.04.2013року, погодженого Управлінням ДАІ УМВС України 01.10.2013 року, затвердженого головою Укртрансіиспекції 14.10.2013 року, виданого на ім`я перевізника фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , назва маршрут у Южне-Коблеве б/в «Зоря» р.№ 469/470, 471/472, 473/474, 475/476 та схемою маршруту Южне-Коблеве б/в «Зоря».

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3246289, винесеної 06.10.2020 року інспектором 1 роти 4 бат. УПП ГУНП в Миколаївській області капралом поліції Лампігою Віталієм Анатолійовичем, 06.10.2020 року о 17:50:25 год. в с.Коблеве вул.Одеська, позивач, керуючи транспортним засобом «Renault FR 1», номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги дорожньої розмітки 1.3 подвійна суцільна, виїжджаючи із АС Коблеве. чим порушив п.8.5.1 ІІДР- порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за що до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гри.

З оскаржуваної постанови вбачається, що він порушив вимоги дорожньої розмітки 1.3 подвійна суцільна, виїжджаючи із АС Коблеве, чим порушив п.8.5.1 ПДР- порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки.

Однак, вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною, так як вказана постанова не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства, оскільки ним не допущено порушень ПДР, і відповідачу, вирішуючи питання про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення необхідно було керуватися, крім ПДР, і іншими нормами законодавства, що мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі: «Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року №176 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2007 р. N 1184 ) та інші акти законодавства.

Так, відповідно до пункту 1 Правил, ці Правила визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

Місцями зупинки автобуса, який здійснює перевезення у режимі маршрутного таксі, визначаються кінцеві пункти маршруту (пункт 24 Правил). Пунктом 28 Правил передбачено, що на маршруті повинні бути передбачені майданчики для розвороту та короткострокової стоянки автобусів у початковому і кінцевому пунктах маршруту.

Місцями зупинки автобусів на приміських та міжміських маршрутах визначаються автостанції.

Враховуючи Галузеві будівельні норми, Державні та Відомчі будівельні норми, Державні стандарти України, довжина перехідної ділянки розширення проїзної частини заїзної кишені на вході до зупинки повинна становити 20 м, а на виході 15 м.; кінцева зупинка автобуса повинна бути обладнана як пересадкова із забезпеченням розвороту маршрутного транспорту безпосередньо біля зупинкового майданчика; місце для розвороту повинно бути таким, щоб найдовший маршрутний транспорт міг здійснити розворот за один маневр без руху заднім ходом з радіусом розвороту 10-12 м. Разом з тим, заїзд та виїзд з автостанції с.Коблеве, на думку позивача, не відповідає встановленим нормам, та як на дорозі відсутня можливість розвороту автобуса, а тому, виїжджаючи із автостанції с.Коблеве автобусом, довжина якого становить 10,6 м. він не міг здійснити розворот не пересікаючи суцільну лінію.

У зв`язку з цим, вважає, що відповідальність за порушення ПДР не може наступати, і посилаючись на наведені обставини, просить задовольнити його позовні вимоги.

19 жовтня 2020 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивач та його представник адвокат Дорошенко А.В. в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази.

Як вбачається з пояснень позивача, наданих ним у судовому засіданні, він працює водієм автобусу марки «Renault FR 1», і займається перевезенням пасажирів на міжміському та приміському автобусному маршруті, кінцевою зупинкою якого є автостанція с.Коблеве Бсрезанського району Миколаївської області. Оскільки автостанція с.Коблеве є кінцевою зупинкою його маршруту, після посадки-висадки пасажирів, йому необхідно здійснити маневр розвороту його транспортного засобу, який є габаритним, з метою руху у зворотному напрямку.

На вказаному маршруті він працює досить тривалий час, більше десяти років, і даний маневр весь цей час він завжди здійснював в одному і тому ж місці, а саме, в межах автостанції с.Коблеве з виїздом на зустрічну смугу руху через дорогу, де хоча і наявна суцільна лінія дорожньої розмітки, однак, є ділянка, де біля суцільної лінії дорожньої розмітки нанесено переривчасту лінію, наявність якої згідно з Правилами дорожнього руху дозволяє водію здійснювати перетин суцільної лінії дорожньої розмітки. Здійснити розворот його автобуса в іншому місці в межах с.Коблеве без Порушень правил дорожнього руху є технічно не можливо.

Протягом усього часу його діяльності з перевезення пасажирів у нього ніколи не виникало проблем з законом. Розворот автобуса він завжди здійснював у місці, де біля суцільної лінії дорожньої розмітки, що розділяє зустрічні рухи, нанесена переривчаста лінія.

Однак, з часом видимість зазначеної переривчастої лінії дорожньої розмітки ставала все меншою, а роботи по її відновленню не проводились. Разом з тим, вказану дорожню розмітку ніхто не видаляв, і вона продовжувала бути нанесеною на дорогу, але вже меншої чіткості.

Того дня, коли працівники патрульної поліції склали на нього протокол про адміністративне правопорушення, а саме 06 жовтня 2020 року, він, як зазвичай, здійснюючи черговий рейс після висадки-посадки пасажирів, керуючи автобусом марки «Renault FR 1», виїжджаючи з автостанції с.Коблеве, розвернувся в сторону м.Одеси, пересікши суцільну лінію дорожньої розмітки в районі переривчастої лінії. Однак, через невеликий проміжок часу, його автобус зупинили працівники патрульної поліції, і звинуватили його у тому, що він порушив Правила дорожнього руху, а саме, ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки пересік подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки.

Всі його пояснення з даного приводу та доводи, що в інший спосіб він не мав можливості здійснити маневр розвороту транспортного засобу, працівниками патрульної поліції до уваги взяті не були, і стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

Посилаючись на наведені обставини, вважає, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП він не вчиняв, оскільки суцільну лінію дорожньої розмітки він пересік згідно з Правилами дорожнього руху у дозволеному місці в зоні переривчастої лінії, наявність якої вбачається з наданих ним суду фотоматеріалів на підтвердження позовних вимог.

У зв`язку з цим, просить задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України, повідомленого належним чином про дату, місце і час судового засідання, не з`явився (а.с.37, 42).

У судове засідання 02 грудня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с.45-53, 54-66), у якому відповідач заперечував проти позову, посилаючись на підтвердження факту перетину горизонтальної розмітки 1.3 ПДР України - подвійна суцільна лінія транспортним автобусом марки «Renault FR 1» під керуванням позивача, обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та правомірність винесення оскаржуваної постанови, яку було винесено з дотриманням необхідних вимог, передбачених законодавством про адміністративні правопорушення, та врахуванням всіх обставин справи.

Також заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що дорожня розмітка, яка наявна у місці вчиненого відповідачем правопорушення є належної якості і відповідає вимогам ДСТУ 2587:2010 «Безпека дорожнього руху, Розмітка дорожня. Загальні технічні вимоги. Методи контролювання. Правила застосування», і позивач мав можливість її не перетинати при здійсненні маневру розвороту, оскільки в радіусі 300 метрів від місця вчинення адміністративного правопорушення знаходяться три перехрестя, на яких водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Renault FR 1» міг здійснити розворот в один маневр без порушення ПДР України, що підтверджується скріншотом мапи «Google» під назвою «Додаток 1», доданим до матеріалів відзиву на позовну заяву.

Крім того, відповідач заперечив обґрунтованість витрат на правову допомогу, які просить стягнути на його користь позивач., вважаючи їх не співмірними зі складністю справи, виконаними роботами та ціною позову, а також не підтвердженими належним чином.

Посилаючись на наведені обставини відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Інспектор І роти 4 батальйону УПП ГУНП в Миколаївській області капрал поліції Лампіга Віталій Анатолійович, у судове засідання не з`явився, хоча його було належним чином повідомлено про дату, місце і час судового засідання (а.с.36, 43).

Заслухавши пояснення позивача та його представника, ознайомившись зі змістом відзиву відповідача на позовну заяву, дослідивши докази, додані до матеріалів позовної заяви та відзиву на позовну заяву, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено у судовому засіданні згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 26.05.2009 року позивач ОСОБА_1 є власником автобуса марки «Renault FR 1» номерний знак НОМЕР_1 (а.с.9), і на підставі трудового договору від 06.04.2006 року (а.с.10), перебуває у трудових відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_3 , яка діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії ВОО № 911440 від 09.06.2000 року (а.с.11) та відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії AB №№ 746642 від 15.05.2014 року (а.с.12-13), серії AB № 746641 від 15.05.2014 року (а.с.14) та Ліцензії серії АВ №616647 від 23.03.2012 року (а.с.15) займається економічною діяльністю 49.31 - пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення.

Згідно з паспортом №0558-13 від 15.04.2013 року Автобусного маршруту регулярних перевезень приміського міжобласного, який працює у звичайному режимі, виданого на ім`я перевізника фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (а.с.16-17) та Схеми маршруту Южне-Коблеве б/в «Зоря» (а.с.17), ФОП ОСОБА_3 здійснює пасажирські перевезення на маршруті Южне-Коблеве б/в «Зоря» р.№ 469/470, 471/472, 473/474, 475/476, кінцевою зупинкою якого є автостанція с.Коблеве Бсрезанеького району Миколаївської області (а.с.17).

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3246289, винесеною 06.10.2020 року інспектором 1 роти 4 бат. УПП ГУПП в Миколаївській області капралом поліції Лампігою Віталієм Анатолійовичем, 06.10.2020 року о 17:50:25 год, в с.Коблеве вул.Одеська, позивач ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Renault FR 1», номерний знак НОМЕР_3 , порушив вимоги дорожньої розмітки 1.3 подвійна суцільна, виїжджаючи із АС Коблеве. чим порушив п.8.5.1 ІІДР- порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим, його піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 255 гри. (а.с.8, 66).

Позивач заперечує правомірність його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, посилаючись на те, що відповідно до чинних будівельних норм в місці зупинки пасажирського транспорту має бути забезпечена можливість розвороту маршрутного транспорту безпосередньо біля зупинкового майданчика таким чином, щоб найдовший маршрутний транспорт міг здійснити розворот за один маневр без руху заднім ходом з радіусом розвороту 10-12 м.

Крім того, в судовому засіданні позивач посилався на те, що він 06.10.2020 року здійснив перетин суцільної лінії дорожньої розмітки у дозволеному місці, оскільки там біля суцільної лінії дорожньої розмітки на протязі не менше десяти років наявна переривчаста лінія, яка згідно з Правилами дорожнього руху України дозволяє водіям здійснювати перетин суцільної лінії з метою розвороту транспортного засобу, і яка, хоча і стала меншої видимості, однак помітна, і не видалена. На підтвердження своїх доводів позивач послався на дані, зафіксовані на наданому ним до матеріалів фото, яке було досліджено у судовому засіданні.

Також зазначив, що здійснити розворот його автобуса в іншому місці с.Коблеве без порушення ПДР, враховуючи розміри його транспортного засобу, всупереч твердженням відповідача, неможливо.

Вирішуючи питання про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд виходить з наступного.

За змістом п.6.2.10 ГБН В.2.3-0:2018 кінцеві зупинки рекомендується влаштовувати у населених пунктах. Геометричні параметри місця для здійснення розвороту (майданчика для розвороту) повинні бути такими, щоб найдовший МТЗ міг здійснити розворот за один маневр відповідно до ГБН В.2.3-5, з урахуванням габаритів РТЗ його мінімального радіусу повороту та динамічного габариту Д г для здійснення маневрів. Для розвороту МТЗ допускається використовувати мережу вулиць населеного пункту.

Згідно з п.5.3.4 ГБН В.2.3-218-550:2010 місце для розвороту 5.3.4.1 Місце для розвороту повинно бути таким, щоб найдовший маршрутний транспорт міг здійснити розворот за один маневр. 5.3.4.2 Конфігурація та розміри місця для розвороту визначають за відповідним динамічним габаритом найдовшого маршрутного транспорту згідно з ВБН В.2.3-218-192.

Отже, згідно з наведеними вище вимогами ГБН, які встановлюють загальні вимоги до проектування зупинок маршрутних транспортних засобів, на кінцевих зупинках маршрутних транспортних засобів має бути передбачено місце для розвороту транспортного засобу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що в межах АС Коблеве в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області не облаштоване спеціальне місце для розвороту транспортного засобу.

Разом з тим, за весь час його роботи на маршруті Южне-Коблеве б/в «Зоря» на протязі близько десяти років за відсутності місця для розвороту транспортного засобу в районі автостанції с.Коблеве маневр розвороту керованого ним транспортного засобу він здійснював в межах дорожньої розмітка 1.11.

За змістом пункту 1.11 Правил дорожнього руху України та Додатку 2 до Правил дорожнього руху лінія горизонтальної дорожньої розмітки поділяє транспортні потоки протилежних або попутних напрямків на ділянках доріг, де перестроювання дозволено лише з однієї смуги; позначає місця, призначені для розвороту, в`їзду і виїзду з майданчиків для стоянки тощо, де рух дозволено лише в один бік.

Здійснення маневру розвороту транспортного засобу «Renault FR 1», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням позивача ОСОБА_1 06.10.2020 року о 17:50:25 год, в с.Коблеве вул.Одеська, при виїзді із АС Коблеве з виїздом на зустрічну смугу руху не заперечує позивач, і даний факт об`єктивно підтверджується даними оглянутого судом відеофайлу «video_2020-11-16_18-14-17», наявному до DVD диску наданому відповідачем на підтвердження заперечень проти позову (а.с.58).

Згідно з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3246289 від 06.10.2020 року (а.с.8, 66) позивач ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Renault FR 1», порушив вимоги дорожньої розмітки 1.3 подвійна суцільна (а.с.8, 66).

З пояснень позивача, даних Акта обстеження дорожнього полотна біля автостанції Коблеве по вул.Одеська до вул.Морська (а.с.22), даних фото, наданих позивачем (а.с.23-25), даних відеофайлу «video_2020-11-16_18-14-17», та інших матеріалів справи (а.с.64, 74) вбачається, що в межах АС Коблеве в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області на дорожньому полотні наявна подвійна суцільна лінія.

За змістом пункту 1.11 Правил дорожнього руху України та Додатку 2 до Правил дорожнього руху лінія горизонтальної дорожньої розмітки поділяє транспортні потоки протилежних або попутних напрямків на ділянках доріг, де перестроювання дозволено лише з однієї смуги; позначає місця, призначені для розвороту, в`їзду і виїзду з майданчиків для стоянки тощо, де рух дозволено лише в один бік.

Як вбачається з наданого позивачем до матеріалів позовної заяви фото (а.с.23) в межах АС Коблеве в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області біля суцільної лінії дорожньої розмітки також наявна дорожня розмітка 1.11 Правил дорожнього руху України, яка згідно ПДР позначає місце, призначені для розвороту, в`їзду і виїзду з майданчиків для стоянки тощо, де рух дозволено лише в один бік.

При цьому суд звертає увагу, що зафіксована на фото дорожня розмітка 1.11. є нижчої видимості (контрастності) порівняно з іншими дорожніми розмітками, які нанесені на дорожнє полотна, однак є достатньо помітною, і обґрунтовані підстави вважати, що її видаленою (демонтовано), на думку суду, відсутні.

Суд вважає, що наявність дорожньої розмітки 1.11 біля суцільної лінії дорожньої розмітки в межах АС Коблеве в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області станом на дату складання оскаржуваної постанови також вбачається при порівняльному аналізі даних фото (а.с.23) з даними відео, яке наявне у відеофайлі «video_2020-11-16_18-14-17», знятого з іншого ракурсу, при перегляді відео у сповільненому режимі.

Станом на дату ухвалення судового рішення у даній справі в межах АС Коблеве в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області дорожню розмітку 1.11 біля суцільної лінії дорожньої розмітки оновлено, що підтверджується, як даними фото яке надав у судове засідання позивач (а.с.75), так і даним, зафіксованими на фото, які надані відповідачем в обгрунтуванння заперечень проти позову (а.с.64) та на фото у медіафайлах «photo_2020-11-23_14-15-13», «photo_2020-11-23_14-15-15» наявних у DVD диску, наданого відповідачем (а.с.58).

Отже, судом встановлено, що на дату складання оскаржуваної постанови в межах АС Коблеве в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області біля суцільної лінії дорожньої розмітки була також наявна дорожня розмітка 1.11, хоча й нижчої видимості (контрастності) порівняно з іншими дорожніми розмітками, що наявні на дорожньому полотні.

Станом на дату ухвалення рішення дорожня розмітка 1.11 в межах АС Коблеве оновлена.

Оскільки судом встановлено, що на дату складання оскаржуваної постанови в межах АС Коблеве в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області біля суцільної лінії дорожньої розмітки була наявна дорожня розмітка 1.11, яка станом на дату ухвалення рішення у даній справі була оновлена, суд вважає, що за відсутності спеціально облаштованого місця для розвороту транспортного засобу водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Renault FR 1», номерний знак НОМЕР_3 , здійснюючи маневр розвороту зазначеного транспортного засобу діяв правомірно, оскільки перетнув дорожню розмітку 1.3 в місці, де нанесена також дорожня розмітка 1.11 ПДР, наявність якої дозволяє перетин дорожньої розмітку 1.3.

Згідно з правовим висновком, викладеним у п.25 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі №127/12081/17 (провадження №К/9901/24194/18), неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

За змістом ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18), у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо порушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеності невинуватості цієї особи.

За таких обставин, суд вважає, що у діях позивача ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Як передбачено ч.1 ст.3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, Інспектор І роти 4 батальйону УПП ГУНП в Миколаївській області капрал поліції Лампіга В. А. при складанні оскаржуваної постанови не в повній мірі дотримався вимог ст.280 КУпАП України, оскільки не врахував пояснень позивача ОСОБА_1 щодо обставин, за яких він здійснив перетин дорожньої розмітки 1.3., на з`ясував, чи міг позивач здійснити маневр розвороту при виїзді з автостанції с.Коблеве без перетину дорожньої розмітку 1.3., не з`ясував, у якому місці ОСОБА_1 мав здійснити зазначений маневр з дотриманням Правил дорожнього руху, та не надав оцінки тій обставині, що в межах автостанції біля дорожньої розмітки 1.3 також було помітно дорожню розмітку 1.11.

У зв`язку з цим, на думку суду, капрал поліції Лампіга В.А. дійшов помилкового висновку щодо наявності у діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і виніс стосовно нього постанову про накладення адміністративного стягнення правомірність якої оспорює позивач.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на адміністративний позов, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, суд не приймає до уваги при ухваленні рішення по суті спору, оскільки такі доводи спростовуються встановленими судом обставинами у справі.

При цьому, суд звертає увагу на те, що скріншот мапи «Google» під назвою «Додаток 1», на який посилається відповідач, обґрунтовуючи свої доводи в частині, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Renault FR 1» міг здійснити розворот в один маневр без порушення ПДР України, не містить достатньої доказової інформації на підтвердження такої можливості, з огляду на габарити транспортного засобу позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Разом з тим, позовна вимога про постановлення окремої ухвали на адресу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, на думку суду не підлягає задоволенню, оскільки такий спосіб захисту порушених прав, свобод або законних інтересів, особи, яка звернулася до адміністративного суду з адміністративним позовом, не передбачено ст.5 КАС України, а за змістом ч.1 ст.249 КАС постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, у випадках коли суд, під час розгляду справи виявить порушення закону.

Разом з тим, саме по собі скасування оскаржуваної постанови, на думку суду, не є достатньою підставою для постановлення окремої ухвали, без встановлення грубих порушень вимог законодавства України з боку суб`єкта владних повноважень при притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до викладеного, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат при ухваленні рішення у справі відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України, суд виходить з наступного.

Як зазначено в Ухвалі Верховного суду, ухваленої у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 4 листопада 2019 року у справі №9901/264/19, відповідно до положень п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

До матеріалів адміністративного позову позивачем на обґрунтування розміру витрат понесених ним на правову допомогу, які він просить стягнути з відповідача, надано посвідчену копію Договору про надання правової (правничої) допомоги №20/20 від 08 жовтня 2020 року, укладеного між ним та адвокатом ОСОБА_4 (а.с.26), на підтвердження виконання якого позивачем надано копію акта приймання-передачі наданих послуг від 15.10.2020 року (а.с.30), згідно даних якого Адвокат передав, а Клієнт прийняв послуги, а саме, послуги, пов`язані з правничою допомогою адвоката (з розрахунку 30% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» : 2120 грн. = 630,60 грн. за одну годину роботи адвоката) загальною вартістю 5675,40 грн., з яких:

- підбірка нормативних документів, правових позицій ВС 4 год х 630,60 грн на суму 2522,40 грн;

- складання позовної заяви до суду 5 год х 630,60 грн на суму 3153,40 грн.

Факт оплати позивачем ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_4 грошових коштів у сумі 5675,40 грн. підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №29 від 15.10.2020 року (а.с.31).

Крім того, як вбачається з копії Додаткової угоди до Договору про надання правової (правничої) допомоги №20/20 від 08 жовтня 2020 року, укладеної 15 жовтня 2020 року (а.с.29), сторони договору змінили розмір послуг, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, збільшивши його на розмір витрат, пов`язаних з представництвом клієнта в суді (загальна тривалість участі адвоката в судовому засіданні, яка триватиме, приблизно 1 год. х 630 грн.).

Таким чином, загальний розмір витрат, що підлягають сплаті позивачем ОСОБА_1 адвокату Дорошенко А.В. складає 6306,00 грн., з яких 5675,40 грн ним фактично сплачено за квитанцією до прибуткового касового ордера №29 від 15.10.2020 року (а.с.31), а 630 грн витрат на правову допомогу, пов`язаних з участю адвоката у судовому засіданні, підлягає доплаті.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, приймаючи до уваги складність зазначеної адміністративної справи та характер виконаних адвокатом робіт, які слід вважати складними, час, витрачений адвокатом на надання відповідних послуг, який становить дев`ять годин (а.с.30), обсяг наданих адвокатом послуг, в тому числі, участь адвоката у двох судових засіданнях та подання додаткових доказів, значення, яке вказана справа має для позивача, який систематично здійснює пасажирські перевезення на маршруті Южне-Коблеве-б/в «Зоря» у місці винесення стосовно нього оскаржуваної постанови, документальне підтвердження витрат на правову допомогу, понесених позивачем ОСОБА_1 , суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу в сумі 6306,00 грн.

При вирішенні питання про стягнення судового збору, суд виходить з правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17 від 18 березня 2020 року, у якій Верховний Суд відступив від попереднього висновку щодо відсутності обов"язку сплати судового збору у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та виклав висновок про необхідність сплати у таких справах судового збору за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та положень ст.139 КАС України, а тому судовий збір, який сплачено позивачем при поданні позовної заяви у розмірі 420,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 19-20, 25, 241-246, 286 КАС України

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Лампіга Віталія Анатолійовича про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №3246289 від 06 жовтня 2010 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України, , місцезнаходження: 54056, м.Миколаїв, вул.Новозаводська, 1Б/1, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , понесені ним судові витрати на сплату судового збору в сумі 420,40 грн. та витрати, пов`язані з наданням правничої (правової) допомоги в сумі 6306,00 грн., всього 6726 (шість тисяч сімсот двадцять шість) гривень 40 копійок.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: