Справа № 520/15612/2020
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 грудня 2020 року № 520/15612/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Зінченко А.В., розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

-визнати протиправного бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () щодо невиплати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в інтересах якого діє його мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_1 , залишку нарахованих, але своєчасно не отриманих сум пенсії у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 33 353 (тридцять три тисячі триста п`ятдесят три) грн. 00 коп. за період з 01.11.2016 по 30.10.2019 включно.

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () виплатити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в інтересах якого діє його мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_1 , залишок нарахованих, але своєчасно не отриманих сум пенсії у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 33 353 (тридцять три тисячі триста п`ятдесят три) грн. 00 коп. за період з 01.11.2016 по 30.10.2019 включно, шляхом перерахування на банківський рахунок ОСОБА_1 у АТ КБ ПриватБанк.

Дослідивши надані матеріали справи , судом встановлено наступне.

З 16.05.2005 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діє його мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України, як пенсіонер, якому призначена пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Право на виплату даної пенсії було набуто ним внаслідок смерті цого батька ОСОБА_3 .

У період з 16.05.2005 по 06.10.2009 р. відповідні пенсійні виплати нараховувались та виплачувались його матері - ОСОБА_1 , через відділення підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» за місцем її державної реєстрації, оскільки вона є його законним представником. В той час вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , у гуртожитку Харківського національного медичного університету.

Після того, як 06.10.2009 р. ОСОБА_1 знялася з обліку за місцем постійного проживання, виплата призначеної пенсії була припинена.

В період з 2010 року по теперішній час ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_2 тимчасово мешкають за кордоном, у Королівстві Данії. На період канікул вони інколи приїжджають до України .

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 приїхала до України та 15.10.2019 р. зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Після цього вона звернулась до Слобідського відділу обслуговування громадян у м. Харкові (сервісного центру) управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з метою поновлення виплати пенсії, подавши заяву та інші необхідні документи. Також вона попросила надати їй інформацію щодо розміру нарахованих, але не виплачених сум пенсії, за період з жовтня 2009 року по жовтень 2019 року. Однак, Позивачу було повідомлено, що оскільки її пенсійна справа перебуває у Шевченківському відділі обслуговування громадян у м. Харкові (сервісному центрі), то надати цю інформацію буде можливо лише після надходження пенсійної справи до їх відділу. На підставі заяви ОСОБА_1 Слобідським відділом обслуговування громадян у м. Харкові (сервісним центром) було подано запит до Шевченківського відділу обслуговування громадян у м. Харкові (сервісного центру) про передання пенсійної справи ОСОБА_1

04.11.2019 р. Шевченківським відділом обслуговування громадян у м. Харкові (сервісним центром) листом за вих. № 5527/03/23-20 пенсійна справа ОСОБА_1 була направлена до Слобідського відділу обслуговування громадян у м. Харкові.

В цей же час представником ОСОБА_1 - адвокатом Харченко Ю.О., 29.10.2019 було направлено адвокатський запит з проханням надати інформацію щодо розміру суми нарахованої, але не виплаченої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в інтересах якого діє його мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника за період з 06.10.2009 р. по 29.10.2019 р.

У відповідь на адвокатський запит надійшов лист за підписом начальника Шевченківського відділу обслуговування громадян у м. Харкові (сервісного центру) від 04.11.2019 за вих. № 5610/0221-20, до якого надавалась довідка про розмір пенсії на З аркушах.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

За інформацією, наведеною у Довідці, виданій ОСОБА_1 , що знаходиться на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію в разі втрати годувальника на дитину ОСОБА_2 , за період листопад 2016 року - жовтень 2019 року розмір нарахованої, але не отриманої пенсії складає 56 942,17 грн.

06.12.2020 ОСОБА_1 на банківський рахунок надійшла перша пенсійна виплата у розмірі 2000,00 грн., а також ще 23 589, 17 грн. Остання сума була перерахована одним платежем за останні 12 місяців, які передували дню звернення за отриманням пенсії, відповідно до ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В подальшому, на банківський рахунок ОСОБА_1 щомісячно здійснювалась виплата пенсії у зв`язку із втратою годувальника на сина ОСОБА_2 у розмірі 2000,00 грн., у квітні 2020 р. було виплачено 3000, 00 грн. пенсії, а останні декілька місяців пенсія виплачувалась у розмірі 2100,00 грн.

Отож, після того, як у грудні 2019 р. органами Пенсійного фонду України на банківський рахунок ОСОБА_1 було виплачено 23 589, 17 грн. нарахованої, але своєчасно не отриманої пенсії на сина ОСОБА_2 , будь-яких інших виплат, які мали бути їй виплачені на підставі ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не надходило.

Оскільки сума нарахованої, але не виплаченої за останні три роки до моменту звернення за отриманням, пенсії складала 56 942,17 грн., а фактично ОСОБА_1 у грудні 2019 року було виплачено лише 23 589, 17 грн., то до виплати залишилось 33 353, 00 грн., які так і не були виплачені станом на дату звернення з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує, що відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з положеннями п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 3 частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Судом встановлено, що після того, як у жовтні 2019 р. ОСОБА_1 звернулась із заявою про поновлення виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника на її сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідачем була виплачена сума пенсії у розмірі 2000, 00 грн., а також частина суми недоотриманої пенсії у зв`язку з втратою годувальника за останні три роки, що передували дню звернення за її отриманням, у розмірі 23 589, 17 грн.

Надалі, всупереч положенням ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Відповідач не здійснював виплату решти суми у розмірі 33 353, 00 грн. щомісячно рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Позивач звернулась до Відповідача із адвокатським запитом задля отримання інформації щодо підстав, з яких він не виплачує залишок суми недоотриманої пенсії у розмірі 33 353,00 грн.

Після отримання листа за вих. № 2000-0218-8/68528 від 21.09.2020, не зрозумівши, що мав на увазі Відповідач, і чому зазначив у своєму листі дату 01.08.2019, з якої ОСОБА_1 ніби отримує пенсію по втраті годувальника на сину ОСОБА_2 , а також якісь періоди з 01.08.2019 по 30.11.2019 та з 01.12.2018 по 31.07.2019, за які 06.12.2019 була здійснена виплата у розмірі 23 589, 17 грн., був поданий повторний адвокатський запит від 13.10.2020.

Отримавши листа за вих. № 2000-0218-8/79814 від 19.10.2020, в якому була надана така ж відповідь, як і у попередньому листі за вих. № 2000-0218-8/68528 від 21.09.2020, стало зрозуміло, що іншим чином, окрім звернення до суду з позовом, захистити Позивачу права свого сина буде дуже важко, що і стало підставою для подання цього адміністративного позову.

До того ж, в жодному з листів, які надійшли у відповідь на адвокатські запити, так і не було наведено, що ж саме стало підставою для не проведення виплати залишку нарахованих, але своєчасно не отриманих сум пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 33 353, 00 грн. відповідно до положень ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що свідчить про протиправний та безпідставний характер бездіяльності, допущеної Відповідачем.

При цьому, самим Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено підстав, за наявності яких органи Пенсійного фонду України мають право не виплачувати суми нарахованих, але своєчасно не отриманих сум пенсії за минулий час, але не більше ніж за три роки.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Так, право на пенсію включається в поняття «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном». Отже, при з`ясуванні змісту поняття «майно» недостатньо керуватися національним законодавством держав-учасниць Конвенції. Щоб вирішити питання щодо застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції до конкретної справи, ЄСПЛ повинен з`ясувати, чи надають обставини справи в цілому заявнику право на самостійний інтерес, що захищається цією статтею. Аналізуючи практику розгляду ЄСПЛ справ щодо порушення права володіння майном, можемо зробити висновок, що поняття «майно», як і «власність», має досить широке тлумачення й охоплює цілу низку економічних інтересів (активів) - як матеріальних, так і нематеріальних та включає в себе право на пенсію та соціальні виплати.

Таким чином, право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу Конвенції, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в

отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.10.2019 р. у справі № 804/3646/18, і, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковим для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, в даній ситуації Відповідачем порушено право на майно сина Позивача, закріплене у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також свідчить про протиправний характер бездіяльності Відповідача.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У частині 2 статті 2 КАС України закріплено загальні критерії, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн, якими органи владних повноважень повинні керуватися під час прийняття відповідних рішень. Законодавче закріплення цих критеріїв-принципів дає можливість фізичній або юридичній особі сформувати уявлення про якість та природу належних рішень чи дій, які вона має право очікувати від суб`єкта владних повноважень.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправного бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () щодо невиплати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в інтересах якого діє його мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_1 , залишку нарахованих, але своєчасно не отриманих сум пенсії у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 33 353 (тридцять три тисячі триста п`ятдесят три) грн. 00 коп. за період з 01.11.2016 по 30.10.2019 включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () виплатити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в інтересах якого діє його мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_1 , залишок нарахованих, але своєчасно не отриманих сум пенсії у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 33 353 (тридцять три тисячі триста п`ятдесят три) грн. 00 коп. за період з 01.11.2016 по 30.10.2019 включно, шляхом перерахування на банківський рахунок ОСОБА_1 у АТ КБ ПриватБанк.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.