Справа № 440/6305/20
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/6305/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Адміністрації Державної прикордонної служби України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

03 листопада 2020 року Адміністрація Державної прикордонної служби України звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_1 про:

- визнання протиправним неповернення Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України стягувачу виконавчого листа №440/355/20, виданого 14.09.2020 згідно рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 по справі №440/355/20;

- визнання протиправним відкриття 07.10.2020 виконавчого провадження №63242129 за виконавчим листом №440/35/20, виданого 14.09.2020 згідно рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 по справі №440/355/20;

- скасування постанови від 07.10.2020 про відкриття виконавчого провадження №63242129;

- скасування постанови від 07.10.2020 про стягнення виконавчого збору ВП №63242129.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України протиправно прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2020 ВП№63242129 з примусового виконання виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 №440/355/20, оскільки ним не було перевірено виконавчий документ на відповідність його вимогам п. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження". Зазначав, що знеособлення особи, на користь якої прийнято рішення у виконавчому документі перетворює його на такий, що не відповідає самому рішенню, а отже і вимогам п. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження". Також, на думку позивача, державним виконавцем протиправно прийнято постанову від 07.10.2020 про стягнення з Адміністрації Державної прикордонної служби України виконавчого збору у розмірі 18892,00 грн.

Ухвалою від 09 листопада 2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/6305/20, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 09:00 09 грудня 2020 року. Запропоновано відповідачу у встановлені судом строки надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року заяву представника позивача Адміністрації Державної прикордонної служби України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду задоволено. Вирішено судове засідання, яке призначене на 09:00 09 грудня 2020 року, провести за участю представника позивача Адміністрації Державної прикордонної служби України в режимі відеоконференції. Доручено Дарницькому районному суду м. Києва забезпечити проведення відеоконференції за участю представника Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив про правомірність винесення оскаржуваних постанов, оскільки виконавчий лист відповідає вимогам встановлених п. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме в даному виконавчому листі зазначено прізвище, ім`я, по батькові особи, на користь якої необхідно виконати рішення суду, що відповідає резолютивній частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.08.2020. Крім того, зазначив про пропуск позивачем десятиденного строку звернення до суду з цим позовом.

Представник позивача для участі в судовому засіданні з`явився до суду, надіслав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до суду з`явився.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №440/355/20 позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру його пенсії.

14.09.2019 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №440/355/20 про зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру його пенсії.

07.10.2020 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №63242129 з примусового виконання виконавчого листа №440/355/20, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 14.09.2020 про зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1, станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру його пенсії.

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження №63242129, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову від 07.10.2020 ВП№63242129 про стягнення з Адміністрації Державної прикордонної служби України виконавчого збору у розмірі 18892 грн.

Позивач, вважаючи постанови від 07.10.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП№63242129 та про стягнення виконавчого збору у ВП№63242129 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, викладеним у заявах по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до приписів частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Обов`язкові підстави для повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем без прийняття до виконання визначені частиною четвертою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" та мають вичерпний перелік.

Зокрема, згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Як встановлено судом, виконавче провадження розпочате на підставі поданої стягувачем - ОСОБА_1 заяви про примусове виконання судового рішення. До поданої заяви було надано оригінал виконавчого листа від 14.09.2020 №440/355/20, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

У виконавчому листі №440/355/20, виданому 14.09.2019 Полтавським окружним адміністративним судом, зазначено резолютивну частину рішення, а саме: "зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру його пенсії".

Отже, в даному виконавчому листі зазначено прізвище, ім`я, по батькові особи, на користь якої необхідно виконати рішення суду, що відповідає резолютивній частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.08.2020

Таким чином, виконавчий лист №440/355/20, виданий Полтавським окружним адміністративним судом 14.09.2019, відповідає приписам частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", а тому такий виконавчий документ підлягають виконанню.

Водночас, в матеріалах справи відсутня інформація про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а тому у державного виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документу стягувану на підставі пункту шостого частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Доводи позивача про недотримання вимог до виконавчого документа в постанові відповідача про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2020 та постанові про стягнення виконавчого збору від 07.10.2020 суд до уваги не приймає, оскільки виконавчим документом, на підставі якого в даному випадку було відкрито виконавче провадження, є саме виконавчий лист №440/355/20 від 14.09.2020.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за заявою стягувача виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною третьою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до частини четвертої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Як було зазначено вище, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 17.10.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63242129 з виконання виконавчого листа №440/355/20, виданого 14.09.2020 Полтавським окружним адміністративним судом.

Також, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 07.10.2020 у ВП№63242129 винесено постанову про стягнення виконавчого збору з Адміністрації Державної прикордонної служби України у розмірі 18892,00 грн.

Позивачем зазначено, що зі змісту постанов від 07.10.2020 про відкриття виконавчого провадження №63242129 та про стягнення виконавчого збору вбачається, що державним виконавцем постановою від 07.10.2020 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу: виконавчий лист №440/355/20 виданий 14.09.2020 Полтавський окружним адміністративним судом, про зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1, станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру його пенсії.

Пунктом 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/2 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2019 №2832/5) (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 29.09.2016 №20802) визначено, що постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

Як встановлено судом посадовою особою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при реєстрації виконавчого документа було допущено помилку, а саме: допущена помилка у назві суб`єкта стягувача у резолютивній частині, що і призвело до допущення помилок у процесуальних документах.

Суд зауважує, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець перевіряє наявність відповідних реквізитів.

При цьому, виходячи з наведених вимог Закону України "Про виконавче провадження", який покладає на державного виконавця вживати заходів задля захисту інтересів стягувача, наявність формальних підстав, як то, наявність технічних описок або відсутність певної інформації не можуть слугувати підставою для скасування постанови державного виконавця, оскільки в протилежному випадку, це б порушувало права стягувача на виконання рішення суду, яке набрало законної сили у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що виконавчий лист, де боржником зазначено Адміністрацію Державної прикордонної служби України, з приводу примусового виконання якого було відкрито виконавче провадження ВП №63242129, містить всі необхідні реквізити та відповідає встановленим ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" вимогам до виконавчого документа.

Відтак, суд приходить до висновку, що у державного виконавця були законні підстави, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", для винесення оскаржуваної постанови від07.10.2020 про відкриття виконавчого провадження №63242129 та виконавчого провадження №63242129.

Як зазначає ЄСПЛ в рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява N 40450/04): Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу ( 994_535 ) (див., серед інших джерел, згадане вище рішення у справі Войтенка.) 980_223.

Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (див. рішення у справі "Бурдов проти Росії", N 59498/00, ECHR 2002-III). Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування (див. рішення у справі "Райлян проти Росії" (Raylyan v. Russia), N 22000/03, п. 31, від 15 лютого 2007 року).

Суд також повторює, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (див. згадане вище рішення у справі Войтенка; рішення у справі "Ромашов проти України"(Romashov v. Ukraine), N 67534/01, від 27 липня 2004 року; у справі "Дубенко проти України" (Dubenko v. Ukraine), N 74221/01, від 11 січня 2005 року; та у справі "Козачек проти України" (Kozachek v. Ukraine), N 29508/04, від 7 грудня 2006 року).»

Сліпе виконання букви закону робить результат діяльності суб`єктів владних повноважень законним, але не правовим. Summum jus, summa injuria («занадто точне виконання норм права породжує найвищу несправедливість»).

Судом не було встановлено таких обставин, за яких відповідач мав винести постанову про повернення виконавчого документа та таких обставин представником позивача не наведено. Непоінформованість боржника про набрання законної сили судового рішення та неотримання ним копії рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, не є підставою для повернення виконавчого документа стягувача, більш того, нормами Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено вчинення державним виконавцем будь-яких дій спрямованих на перевірку даних обставин.

Таким чином суд приходить до переконання про законність дій державного виконавця щодо винесення оскаржуваних процесуальних документів у виконавчому провадженні ВП №63242129.

Окрім цього для суд наголошує, що необхідною умовою судового захисту має бути не лише можливе порушення закону, а й доведення належними, допустимими та достатніми доказами порушення, невизнання чи оспорювання права чи інтересу заявника в цьому випадку Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Щодо правомірності прийняття державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору, суд зазначає наступне.

Позивачем в позовній заяві не вказано окремих правових підстав для скасування вказаної постанови державного виконавця, а доводи про її протиправність ґрунтуються на неправомірності постанови про відкриття виконавчого провадження, отже є похідними.

Водночас, як вже було зазначено вище, судом не встановлено підстав для скасування постанови від 07.10.2020 про відкриття виконавчого провадження № 63242129, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню також не підлягають.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевказаного, суд доходить висновку про те що зазначені позивачем в обґрунтування позовних вимог обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи по суті.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відхиляючи доводи відповідача про порушення позивачем десятиденного строку звернення до суду з цим позовом, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За змістом пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу позовну заяву у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

В адміністративному позові позивач зазначив, що про порушення своїх прав, які є предметом даного спору, він дізнався 19.10.2020. З даним адміністративним позовом позивач звернувся 29.10.2020 згідно з відтиском штампа пошти, тобто в межах строку, встановленого ст.287 КАС України.

Таким чином, строк звернення до суду з цим позовом позивачем дотримано. Доказів протилежного відповідачем не надано.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх розподілу, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирівська, 26, Мсп601, Центральна Частина Києва, Київ, 01601) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ 1,01001), третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання дій протиправними та скасування постанов - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва