Справа № 480/3283/20
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2020 року Справа № 480/3283/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Глазька С.М.,
за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,
представника позивача - Молібог Ю.М.,
представника відповідача - Савченко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду м. Суми адміністративну справу №480/3283/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар-Маркет" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Амбар-Маркет" (далі - позивач, ТОВ "Амбар-Маркет") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області (далі - відповідач), в якій просить:
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем було здійснено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Амбар - Маркет» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2016 по 30.09.2019, валютного - за період з 01.10.2016 по 30.09.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 21.10.2015 по 30.09.2019, за результатами якої складено акт перевірки від 06.02.2020 №116/18-28-05-02/40077640/8.
Зазначені кошти в подальшому було повернуто ТОВ «Амбар - Маркет», у зв`язку з викладеним, відповідач вважав, що вказані кошти є власністю позивача, які він не відобразив в бухгалтерському та податковому обліку, у зв`язку з чим, окрім іншого, і були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
Позивач зазначає, що вказані висновки відповідача здійснено за відсутності належних доказів, окрім того, позивач не є власником вказаних коштів, а повертались вони адвокату позивача у кримінальному процесі як представнику володільця майна, що підтверджується відповідними ухвалами суду.
Також відповідачем у ході проведення перевірки було встановлено, що придбане позивачем холодильне обладнання не використовувалось позивачем у господарській діяльності. Позивач зазначає, що вказані висновки відповідача є необґрунтованими та спростовуються технічною документацією на вказане обладнання. У зв`язку з викладеним, позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 18.06.2020.
Відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає, що перевіркою було встановлено, що отримані представником ТОВ «Амбар-Маркет» - адвокатом Молібог Ю.М., згідно ухвал Ковпаківського районного суду, грошові кошти, які попередньо були вилучені у приміщенні позивача під час обшуку, отримані нею 16.08.2019 в сумі 1444354 грн. та 21.08.2019 в сумі 459508 грн., однак вказані кошти позивачем не оприбутковано в касу підприємства та не відображено в доходах від реалізації в роздрібній торгівлі.
Також перевіркою встановлено, що ТОВ «Амбар-Маркет» було придбано холодильне обладнання на загальну суму 1780037,13 грн., однак, як встановлено відповідачем, вказане обладнання не використовувалось позивачем у господарській діяльності.
Враховуючи зазначене, перевіркою встановлено, що ТОВ «Амбар-Маркет» на порушення п.п. 138.3.3 п. 138.3 ст. 138 Податкового кодексу України, завищило суму різниць, на які зменшується фінансовий результат, у рядку 1.2.1. додатка РІ до ряд. 03 Декларації за 2017 рік в розмірі 172558 грн. за 2018 рік в розмірі 365643 грн., за 9 міс. 2019 року в розмірі 312454 грн., за рахунок включення суми нарахованої амортизації на холодильне обладнання, що не використовувалось в господарській діяльності.
У зв`язку з викладеним, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.
Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, оцінивши наявні докази в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступні підстави.
На підставі направлень на перевірку, виданих Головним управлінням Державної податкової служби у Сумській області, було здійснено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Амбар - Маркет» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2016 по 30.09.2019, валютного - за період з 01.10.2016 по 30.09.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 21.10.2015 по 30.09.2019, за результатами якої складено акт перевірки від 06.02.2020 №116/18-28-05-02/40077640/8.
На вказаний акт перевірки позивачем подавалось заперечення та представники позивача брали участь у розгляді цих заперечень, проте безрезультатно. Відповідь на заперечення отримана позивачем від відповідача разом із оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.
У ході проведення обшуків офісних приміщень ТОВ «Амбар - Маркет» було виявлено та вилучено грошові кошти за адресами: м. Суми, вул. Першотравнева, 19, у сумі 1286054 гривень та 5000 доларів США; м. Суми, проспект М. Лушпи 29/1, у сумі 158300 грн.; м. Суми, вул. Прокоф`єва, буд. 25, у сумі 459508 грн., на загальну суму 1903862 грн. та 5000 доларів США.
Зазначені кошти в подальшому повернуто адвокату ТОВ «Амбар - Маркет» відповідно до наступних ухвал суду.
В акті перевірки зазначено, що згідно розписки представник власника майна ТОВ «Амбар-Маркет», адвокат Молібог Юлія Миколаївна, 16.08.2019 отримала вилучені грошові кошти в загальній сумі 1286054 грн. та 5000 доларів США.
В акті перевірки зазначено, що згідно розписки, представник власника майна ТОВ «Амбар-Маркет», адвокат ОСОБА_1 , 16.08.2019 отримала вилучені грошові кошти в загальній сумі 158300 грн.
В акті перевірки зазначено, що згідно розписки, представник власника майна ТОВ «Амбар-Маркет», адвокат Молібог Юлія Миколаївна, 21.08.2019 отримала вилучені грошові кошти в загальній сумі 459508 грн.
Перевіркою встановлено, що отримані представником ТОВ «Амбар-Маркет», адвокатом Молібог Ю.М., згідно вищевказаних ухвал Ковпаківського районного суду, грошові кошти, отримані 16.08.2019 в сумі 1444354 грн. та 21.08.2019 в сумі 459508 грн., підприємством не оприбутковано в касу підприємства, та не відображено в доходах від реалізації в роздрібній торгівлі.
Як встановлено перевіркою, дану операцію необхідно було відобразити в бухгалтерському обліку підприємства наступним чином: Дт 301 «Каса в національній валюті» Кт 709 «Дохід від реалізації в роздрібній торгівлі».
Таким чином, як зазначає відповідач, підлягає до збільшення сума показника «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» Декларації з податку на прибуток підприємства за 3 квартал 2019 року в сумі 1511002 гривні.
Крім того, перевіркою встановлено, що отримані представником ТОВ «Амбар-Маркет», адвокатом Молібог Ю.М., відповідно до вищевказаних ухвал Ковпаківського районного суду м. Суми, грошові кошти (отримані 16.08.2019) в сумі 5000 дол. США (в перерахунку за офіційним курсом НБУ долара на 16.08.2019, який становить 25,3216 грн, дана сума становить 126608 грн), ТОВ «Амбар-Маркет» не оприбутковано в касу підприємства, та при складанні Декларації з податку на прибуток підприємства за 9 місяців 2019 року, не відображено в рядку 01 декларації(й) «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) в сумі 126608 гривень. Тобто, повернені кошти необхідно врахувати у складі інших доходів підприємства.
Таким чином, відповідач вважав, що підлягають збільшенню інші операційні доходи ТОВ «Амбар-Маркет» за 3 квартали 2019 року на суму повернених грошових коштів у розмірі 126608 гривень.
Враховуючи вищевикладене порушення, а саме заниження підприємством доходів від реалізації товарів в роздрібній торгівлі в результаті не оприбуткування грошових коштів, повернутих відповідно до вищезгаданих ухвал суду на загальну суму 1903862 грн., ТОВ «Амбар-Маркет», відповідно, не нараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість за серпень 2019 року в сумі 302200 гривень.
Зважаючи на викладені вище обставини, перевіркою зроблено висновок, що ТОВ «Амбар-Маркет» на порушення п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України занижено задекларовані показники у рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.10.2016 по 30.09.2019 на загальну суму 1637610 грн, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування (прибуток, збиток) на суму 1637610 грн., у тому числі за 3 квартал 2019 року в сумі 1637610 гривень; на порушення пп. «а» п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України занижено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість за серпень 2019 року на загальну суму 302200 гривень; на порушення п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) податкові накладні, на суму податкових зобов`язань у розмірі 302200 гривень.
Також у ході перевірки відповідачем встановлено ще одне порушення, а саме те, що підприємство ТОВ «Амбар-Маркет» протягом періоду, що перевірявся, проводило роздрібну торгівлю горілчаними та тютюновими виробами через мережу магазинів. Для проведення роздрібної торгівлі горілчаних та тютюнових виробів підприємство орендує нежитлові приміщення у юридичних та фізичних осіб.
Перевіркою встановлено, що ТОВ «Амбар-Маркет» було придбано холодильне обладнання на загальну суму 1780037,13 грн., крім того податок на додану вартість 356007,40 грн.
Водночас, перевіркою встановлено, що відповідно до своїх характеристик, придбане холодильне обладнання не призначене для зберігання товарів (горілчаних та тютюнових виробів), реалізацію яких проводить підприємство.
Згідно наданих підприємством ТОВ «Амбар-Маркет» до позовної заяви копій паспортів холодильного обладнання, встановлено, що вказане холодильне обладнання призначено для зберігання лише харчових продуктів, до складу яких пиво, горілчані та тютюнові вироби не належать.
Крім того, дане холодильне обладнання протягом періоду, що перевірявся, в оренду не надавалось. Тобто, ТОВ «Амбар - Маркет» не використовувало придбане холодильне обладнання при здійсненні господарської діяльності.
Перевіркою встановлено, що в бухгалтерському обліку придбане холодильне обладнання ТОВ «Амбар-Маркет» введено в експлуатацію та обліковується на балансі підприємства за первісною вартістю за правилами, встановленими п. 8 П(с) БО 7 «Основні засоби» і Методичними рекомендаціями з бухгалтерського обліку основних засобів.
У бухгалтерському обліку ТОВ «Амбар-Маркет», згідно з п. 29 П(с)БО 7 «Основні засоби» на придбане холодильне обладнання нараховується щомісячна амортизація.
Термін «основні засоби» визначено підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 ст.14 Податкового кодексу України - це матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 6000 грн. і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації), яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік.
Відповідно до пп. 138.3.2 п. 138.3 ст. 138 Податкового кодексу України не підлягають амортизації та проводяться за рахунок відповідних джерел фінансування витрати на придбання/самостійне виготовлення та ремонт, а також на реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів. При цьому під невиробничими основними засобами слід мати на увазі основні засоби, які не використовуються в господарській діяльності платника податків.
Тобто для цілей оподаткування амортизація основних засобів нараховується у разі їх експлуатації при здійсненні господарської діяльності платника податку.
Так, у ході перевірки досліджено, що ТОВ «Амбар-Маркет» по рядку 1.2.1 «Різниці, на які зменшується фінансовий результат» додатка РІ до рядка 03 Декларації з податку на прибуток підприємства, відображена сума розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до п. 138.3 ст. 138 Податкового кодексу України, яка не була підприємством зменшена на суму нарахованої амортизації на холодильне обладнання, що не використовувалось в господарській діяльності в розмірі 850655 грн.
У бухгалтерському обліку нарахована амортизація на холодильне обладнання відображена наступним чином: Дт 93 «Витрати на збут» Кт 131 «Знос (амортизація) необоротних активів» в сумі 850655 грй: Дт 791 «Фінансовий результат» Кт 93 «Витрати на збут» в сумі 850655 гривень.
Враховуючи зазначене, перевіркою встановлено, що ТОВ «Амбар-Маркет» на порушення п.п. 138.3.3 п. 138.3 ст. 138 Податкового кодексу України завищило суму різниць, на які зменшується фінансовий результат, у рядку 1.2.1. додатка РІ до ряд. 03 Декларації за 2017 рік в розмірі 172558 грн. за 2018 рік в розмірі 365643 грн., за 9 міс. 2019 року в розмірі 312454 грн., за рахунок включення суми нарахованої амортизації на холодильне обладнання, що не використовувалось в господарській діяльності; на порушення п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України не нараховувало податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, на холодильне обладнання, яке не використовувалось підприємством в операціях, що є господарською діяльністю платника податку, в результаті чого занижено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, на загальну суму 356007 гривень; на порушення п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні, на суму податкових зобов`язань у розмірі 356007 гривень.
Позивач, не погоджуючись з вказаними вище висновками відповідача та оскаржуваними рішеннями, звернувся до суду.
Суд, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Метою проведення обшуку було виявити та вилучити предмети і документи, на відшукання яких надавався дозвіл слідчим суддею. В ухвалах не зазначалось про надання дозволу на вилучення грошових коштів ТОВ «Амбар-Маркет». Після проведених обшуків слідчими до Ковпаківського районного суду м. Суми подані клопотання про арешт тимчасово вилученого під час обшуку майна, у тому числі і грошових коштів.
За наслідками розгляду клопотань про арешт майна, слідчими суддями відмовлено в арешті. При цьому, в мотивувальній частині ухвал слідчих суддів зазначено (щодо грошових коштів), що слідчими не доведено, що вилучені грошові кошти належать ТОВ «Амбар-Маркет» або його службовим особам. У подальшому, зазначені судові рішення про відмову в накладенні арешту на майно до апеляційної інстанції не оскаржувались.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Таким чином, слідчі мали повернути все вилучене під час обшуку майно, у тому числі і грошові кошти, володільцю майна, чого не зробили, а тому було подано клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, яке не було задоволене слідчим, що і стало підставою для звернення до суду зі скаргою на неповернення тимчасово вилученого майна. При цьому в скарзі зазначалось, що ініціатор клопотання є скаржником - представником володільця майна (не власника).
За наслідками розгляду трьох скарг, слідчими суддями постановлені ухвали про зобов`язання слідчого повернути тимчасово вилучене майно. Підставою для постановлення ухвал зазначено п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України - тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Кримінальний процесуальний кодекс України розрізняє поняття «власник» та «володілець» майна. При цьому ст. 169 КПК України передбачає повернення тимчасово вилученого майна «особі, у якої воно було вилучено». Такою особою, може бути і власник, і лише тимчасовий володілець майна.
Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України право власності включає в себе право володіння, користування та розпорядження майном, а відповідно до ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Відповідно до ст. 398 Цивільного кодексу України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.
Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що чинне законодавство ототожнює поняття «власник» та «володілець» майна, що, як встановлено вище, не відповідає вимогам законодавства. Також представник відповідача у судовому засіданні не зміг пояснити, з яких мотивів та на яких підставах посадовими особами відповідача у акті перевірки вказано, що у вищевказаних ухвалах суду позивач зазначений саме як власник, що не відповідає змісту вказаних ухвал.
Окрім зазначеного, слід звернути увагу на те, що представником позивача надана суду фотокопія заяви, відповідно до змісту якої, 28 фізичних осіб повідомляють адвоката Молібог Ю.М., що нею їм повернуті кошти, які вилучені під час обшуку 04.07.2019 в приміщенні магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та в АДРЕСА_1 , в загальному розмірі 1903862 грн. та 5000 доларів США.
В акті перевірки зазначено, що ТОВ «Амбар-Маркет» у рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.01.2016 по 30.09.2019, сума 1637610,0 грн. не зазначена, що є заниженням доходу. При цьому, перевіркою взагалі не встановлено, а чи був такий прибуток у позивача, який би надав змогу товариству накопичити ці грошові кошти готівкою, чи знімались такі кошти з розрахункового рахунку, чи залишалась така виручка від діяльності, яка не вносилась в банк на рахунок.
Відповідно до п. 44.1. ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацем першим цього пункту.
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Суд зазначає, що ані ухвала суду про повернення тимчасово вилученого майна, ані розписка представника володільця майна, не є первинним документом та іншим документом бухгалтерського обліку, який дає право прибуткувати кошти в касі товариства та відповідно нараховувати та сплачувати з цієї суми податки.
Враховуючи зазначене, суд зазначає, що жодного доказу на підтвердження висновку перевіряючих про належність вищевказаних грошових коштів ТОВ «Амбар-Маркет» на праві власності, відповідачем не надано, як і не доведено обов`язку позивача їх оприбуткувати в касу. У зв`язку з викладеним, позовні вимоги у даній частині підлягають задоволенню.
Щодо іншого порушення встановленого у ході проведення перевірки, суд зазначає, що ТОВ «Амбар-Маркет» придбано холодильне обладнання для використання в господарській діяльності, роздрібній торгівлі, перелік якого наведений в таблиці акту перевірки (т.1 а.с.23-26). Суми податку на додану вартість, що сплачені у складі вартості товару, ТОВ «Амбар-Маркет» включено до податкового кредиту.
Відповідно до п. 198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Позивач зазначає, що з моменту придбання, наведене в акті холодильне обладнання використовувалось для зберігання власного товару, а саме алкогольних напоїв, а починаючи з жовтня 2019 року передано в оренду.
В акті перевірки відповідач зазначає, що наведене вище обладнання, за характеристикою не призначене для зберігання товарів (горілчаних, слабоалкогольних виробів), реалізацію яких здійснює підприємство.
Вказаний висновок, відповідно до акту перевірки, відповідач робить з посиланням на таблицю акту перевірки, у якій відповідач без посилання на будь-який первинний документ (технічний паспорт, сертифікат), зазначає властивості вказаного обладнання, наприклад, «ідеально підходить для збереження кондитерських виробів», «призначений для зберігання делікатесної продукції», «використовується для зберігання продуктів харчування молочних, ковбасних виробів».
У зв`язку з викладеним, відповідач зробив висновок, що вказане обладнання не може бути використане при зберіганні горілчаних та слабоалкогольних виробів.
Зазначений висновок є необґрунтованим, у зв`язку з наступним.
Відповідно до паспортів, наданих виробниками та продавцями обладнання, таке холодильне обладнання є універсальнім, а саме:
- відповідно до паспорту прилавок - вітрина холодильна ПВХС - 2,0 Невада, є універсальним засобом для демонстрації та продажу. Жодних обмежень щодо використання такого обладнання виключно для молочної продукції, як наголошує акт перевірки, паспорт не містить (п. 15,25,30,31,32,46,47-52 таблиці т.1 а.с.23-26);
- відповідно до паспорту на холодильну вітрину типу «Еліпс» ВХ.000ІЕ, ВХ.000ПС, є універсальним обладнанням для зберігання, експозиції і продажу харчових продуктів. Жодних обмежень, щодо зберігання тільки м`ясних та молочних продуктів, як наголошує акт перевірки (п.19,40 таблиця т.1 а.с.23-26), виріб не містить,
- відповідно паспорту на холодильну вітрину типу ПВХС - 1,9 Миссури А, є універсальним обладнанням для зберігання, експозиції і продажу харчових продуктів. Жодних обмежень щодо зберігання тільки м`ясних, кондитерських, рибних молочних продуктів, як наголошує акт перевірки, виріб не містить (п. 3,4,5,6,7,8,9,10,23,35,36,41,43,44,45, таблиця т.1 а.с.23-26);
- відповідно до паспорту на холодильну вітрину типу ВХКС - 1,0 Дакота, є універсальним обладнанням для зберігання, експозиції і продажу харчових продуктів. Жодних обмежень щодо зберігання тільки кондитерських виробів, як наголошує акт перевірки, виріб не містить (п. 1,2,24,33,37, таблиця т.1 а.с.23-26);
- відповідно до паспорту на шкаф холодильний INDIANA, є універсальним обладнанням для зберігання, експозиції і продажу харчових продуктів. Жодних обмежень щодо зберігання виріб не містить (п. 13, 14, 26, 27, 28, 29, таблиця т.1 а.с.23-26). Крім того, актом перевірки не зазначено жодних обмежень щодо виду виробів, для зберігання якої призначена ця вітрина;
- відповідно до паспорту на холодильну вітрину LOUISANА, є універсальним пристроєм для демонстрації та продажу. Жодних обмежень щодо зберігання виріб не містить (п. 11,12,34 таблиця т.1 а.с.23-26);
- відповідно до паспорту на холодильну вітрину типу «Medusa ES», є універсальним обладнанням для зберігання харчових продуктів (п. 20, 21, 22 таблиця т.1 а.с.23-26);
- відповідно до паспорту вітрина холодильна «ВХ000ПС», є універсальним обладнанням для зберігання харчових продуктів.
Висновок акту перевірки, яким встановлено, що за характеристиками холодильне обладнання не призначене для зберігання алкогольної продукції, суперечить наявній технічній документації. Доказів використання обладнання поза межами господарської діяльності акт перевірки не містить взагалі.
Крім того, факт використання в господарській діяльності, підтверджується наданням наведеного вище обладнання в оренду, починаючи з жовтня 2019 року.
Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у позивача основним видом економічної діяльності є 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Підпунктом 189.1 ст. 189 цього Кодексу визначено - у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Підпункт 198.5 ст. 198 ПК України встановлює, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, - до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів.
Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України).
Таким чином, оскільки при здійсненні операції з експлуатації виробничого обладнання таке обладнання не використовується в операціях, перерахованих у пункті 198.5 статті 198 розділу V ПКУ, а так як і раніше продовжує перебувати у статусі призначеного для використання в оподатковуваних ПДВ операціях у межах господарської діяльності платника податку, тому податкові зобов`язання з ПДВ відповідно до вказаного пункту ПКУ, не нараховуються.
Враховуючи вищевикладені обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то представником позивача у судовому засіданні відповідно до ч.7 ст.139 КАС України зроблено заяву, що докази розміру витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар-Маркет" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 04 грудня 2020 року.

Суддя С.М. Глазько