Справа № 640/9553/19
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9553/19 Суддя (судді) першої інстанції: Головань О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

секретаря Ткаченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової прокуратури Київського гарнізона про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Військової прокуратури Київського гарнізона (далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльність щодо забезпечення реалізації права ознайомлення з матеріалами перевірки та зобов`язання у 5-денний строк надати доступ до матеріалів перевірки, що проводилась за заявою до Генерального прокурора від 29 березня 2019 року вх.№17, для чого призначити особу, відповідальну за проведення процедури ознайомлення та своєчасно повідомити про час і місце її проведення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції безпідставно розглянуто позовні вимоги без урахування клопотання про уточнення таких вимог. Також суд не вжив заходів для повного і всебічного з`ясування усіх обставин у справі, що мало наслідком прийняття рішення, яке безпосередньо стосується прав і обов`язків Генеральної прокуратури і військової прокуратури Центрального регіону України, які не були залучені до участі у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що у період з 2007 року по 2010 рік позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на посаді старшого офіцера оперативного відділу.

За час військової служби ОСОБА_1 не отримав житло для постійного проживання його сім`ї, у зв`язку з чим залишився проживати у гуртожитку військової частини НОМЕР_2 .

Постановою Франківського районного суду міста Львова від 22 травня 2007 року у адміністративній справі № 2а-164/07 визнано за позивачем право на забезпечення житлом і перебування на квартирному обліку з 1989 року відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Під процесуальним керівництвом військової прокуратури Львівського гарнізону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00003973 від 26 січня 2015 року за ознаками злочину, передбаченого частиною 3 статті 382 Кримінального кодексу України, що полягають в ухиленні (перешкоджанні) з боку командира військової частини НОМЕР_3 НГУ виконанню постанови Франківського районного суду міста Львова від 22 травня 2007 року у справі № 2а-164/07.

Під процесуальним керівництвом військової прокуратури Київського гарнізону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000102 від 15 травня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого статтею 356 Кримінального кодексу України, що полягає у вчиненні начальником Північного Київського територіального командування НГУ самоправства, яке полягає у вчиненні дій, що спрямовані на порушення житлових прав позивача, на захист яких ухвалено постанову Франківського районного суду міста Львова від 22 травня 2007 року у справі № 2а-164/07.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2009 року у справі № 2/44 зобов`язано військову прокуратуру Київського гарнізону вжити заходів для поновлення порушених житлових прав (на захист яких було ухвалено постанову суду від 22 травня 2007 року у справі № 2а-164/07).

Під процесуальним керівництвом групи прокурорів військової прокуратури Київського гарнізону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000101 від 02 липня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого статтею 356 Кримінального кодексу України, щодо вчинення службовими особами військової частини НОМЕР_2 НГУ кримінально караного самоправства, що полягає у перешкоджанні допуску до місця проживання у гуртожитку, який розташований на території військового містечка.

29 березня 2019 року позивач звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою, в якій просив:

вжити заходів для з`ясування причин і умов, що сприяли надмірній тривалості та неефективності досудових розслідувань у кримінальних провадження №00003973, № 0000102, № 0000101;

вирішити питання про необхідність притягнення до юридичної відповідальності службових осіб, винних у надмірній тривалості і неефективності досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 00003973, № 0000102, №0000101;

забезпечити його участь у розгляді даного звернення;

у порядку статей 36, 37, 217, 218, 308 Кримінального процесуального кодексу України вжити заходів для забезпечення ефективності і додержання розумних строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях №00003973, № 0000102, № 0000101 для чого:

а) призначити належного прокурора чи групу прокурорів, здатних ефективно і в розумний строк забезпечити проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 00003973, № 0000102, № 0000101;

b) надати належним прокурорам обов`язкові для виконання вказівки щодо проведення конкретних слідчих дій із встановленням строків виконання цих вказівок;

с) вирішити питання про необхідність об`єднання в одне провадження кримінальних проваджень № 00003973, № 0000102, № 0000101.

Зазначене звернення було скеровано до військової прокуратури Центрального регіону України, яка у свою чергу переадресувала його до військової прокуратури Київського гарнізона.

26 квітня 2019 року відповідач надав відповідь, у якій вказано про розгляд попередньої заяви від 22 лютого 2019 року, за результатами розгляду якої надано мотивовану відповідь від 12 березня 2019 року. Крім того, повідомлено, що 14 березня 2019 року слідчим територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, закрито кримінальне провадження № 0000101 на підставі пункта 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, тобто у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення. У кримінальному провадженні № 0000102 визначено групу прокурорів та слідчого, яким сплановано проведення ряду слідчих та процесуальних дій, зокрема, витребування необхідних документів та допитів свідків.

10 травня 2019 року позивач звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою щодо забезпечення реалізації права на ознайомлення з матеріалами перевірки за його попередньою заявою від 29 березня 2019 року.

20 травня 2019 року Військова прокуратура Центрального регіону України листом скерувала за належністю до військової прокуратури Київського гарнізону звернення ОСОБА_1 для розгляду в частині реалізації прав на ознайомлення з матеріалами перевірки за попередньою скаргою.

30 травня 2019 року позивач звернувся до відповідача безпосередньо з проханням надати для ознайомлення матеріали перевірки його звернення від 29 березня 2019 року.

У звязку з ненадання зазначених матеріалів, позивачем звернувся з відповідним позовом до суду.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами розгляду звернення позивача, відповідачем надано відповідь у межах його повноважень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів є Закон України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВП з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №393/96-ВР).

Статтею 1 цього Закону закріплено, що Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Згідно статті 20 Закону України №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На реалізацію положень, зокрема, Закону України №393/96-ВР наказом Генерального прокурора України від 20 грудня 2017 року затверджено Інструкцію про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України (далі Інструкція).

Як убачається зі змісту позовної заяви та заяв, які подані до суду першої інстанції, метою звернення до суду є захист права на належний розгляд звернення.

За результатами розгляду справи, місцевим судом встановлено, що відповідачем заява позивача від 29 березня 2019 року розглянута належним чином та на порушені в ній питання надані відповіді.

Будь-які доводи, які б це спростовували, в апеляційній скарзі позивача відсутні.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко