Справа № 440/6412/20
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/6412/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Ель Яагубі О.В.,

представника відповідача Солоп І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

05 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.05.2020 № 0-1616 про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що контролюючий орган безпідставно нарахував суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Ухвалою суду від 10.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/6412/20; розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

26.11.2020 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень посилався на те, що фізична особа - власник об`єктів нерухомості, не може належати до сільськогосподарських товаровиробників у розумінні норм ПКУ.

Позивач 30.11.2020 надав до суду відповідь на відзив, у якій просив розгляд справи провести за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не зареєстрований в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців як ФОП.

Згідно договору про виділ частки спільного майна в натурі (поділ) нежитлового приміщення, будівлі корівника від 03.05.2017, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Спірідовичем А.М. за № 307, у приватну власність ОСОБА_1 переходить: приміщення будівлі корівника «A,a,al,a2»: приміщення 1-1 площею 38,2 кв.м., приміщення 1-2 площею 126,8 кв.м., тамбур 1-3 площею 13,0 кв.м., приміщення l-4 площею 101,1 кв.м., тамбур 1-5 площею 13,1 кв.м., приміщення 1-6 площею 127,3 кв.м., приміщення 1-7 площею 74,9 кв.м., приміщення 1-8 площею 241,5 кв.м., приміщення 2-1 площею 5,8 кв.м., приміщення 2-2 площею 33,2 кв.м., приміщення 2-3 площею 12,9 кв.м., приміщення 3-1 площею 15,2 кв.м., загальною площею 813 кв.м., навіс літ. Ан, вбиральня літ.Б, огорожа, № 1, зливна яма літ. І, розташовані на земельній ділянці площею 0,2913 га, кадастровий номер - 322481703:03:002:0056, яка належить ОСОБА_1 . Адреса нежитлового приміщення, будівлі корівника, що після укладення та державної реєстрації цього договору належить ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Право власності на виділений об`єкт зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 20235186 від 03.05.2017.

22.05.2019 Головним управлінням ДПС у Полтавській області на підставі підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік на загальну суму 50889,74 грн, про що складено податкове повідомлення-рішення № 0-1616 .

Позивач не погодився із вказаним рішенням та оскаржив його до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування. Так, підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 у редакції Закону України від 28.12.2014 №71-VIII, чинній станом на 2018 рік визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Правовий аналіз цієї норми зумовив висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Судом встановлено, що нежитлове приміщення - будівля корівника, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на праві власності і щодо якого контролюючим органом донараховані податкові зобов`язання, є будівлею, призначеною для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Відтак, проблемою спору у справі є питання того, чи є позивач, як фізична особа, сільськогосподарським товаровиробником, на якого поширюється пільга, передбачена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України щодо цілей глави 1 розділу ХIV Податкового кодексу України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін "сільськогосподарський товаровиробник" має інше змістовне навантаження.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 0340/1905/18.

Поряд з цим на користь висновку, що нормою підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України передбачено податкова пільга, в тому числі і для фізичних осіб, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання. Законом України від 23.11.2018 №2628-VIII, підпункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Тобто, законодавець уточнив з 01.01.2019, що сільськогосподарським товаровиробником є юридичні і фізичні особи.

Слід зауважити, що встановлена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд визнає, що нежитлове приміщення - будівля корівника, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , фактично є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника.

Відтак, нерухомість за цією адресою не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень пункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 24 квітня 2020 року у справі № 540/2206/19.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 22.05.2020 № 0-1616.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 07 грудня 2020 року.

Головуючий суддя А.Б. Головко