Справа № 191/453/20(2-а/191/6/20)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 191/453/20(2-а/191/6/20)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2020 р. в адміністративній справі №191/453/20 (суддя Гречко Ю.В.) за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мартиненка Олега Сергійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мартиненка О.С. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП018 № 772324.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що постанову серії ДП018 № 772324 було прийнято з порушенням встановленого порядку, без його участі, постанова не містить посилання на докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 140 КупАП. При складанні та винесенні постанови відповідачем не було з`ясовано обставини про обсяг заходів на підтримку належного стану доріг та вулиць міста, в тому числі по вул. Ватутіна, фактичне їх виконання.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2020 р. позов задоволено частково. Суд скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 772324 від 06 лютого 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 140 КУпАП, закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Департаментом патрульної поліції.

Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Скаржник вказує, що позивач 06.02.2020 о 11 годині 40 хвилин не вжив своєчасних заходів по обробці протиожеледними матеріалами проїзної частини за адресою: АДРЕСА_1 , на якій є ожеледь, чим порушив вимоги ДСТУ 3587-97. Достатнім доказом правомірності постанови серії ДП018 № 772324 від 06.02.2020 є пояснення поліцейського, який виніс оскаржену постанову, та поліцейських-свідків, які були в одному екіпажі з відповідачем.

Позивач надіслав до суду письмовий відзив, в якому просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Також позивач надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Сторони, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду справи, доказом чого є розписка позивача та звіти про направлення електронних листів на адреси відповідача та третьої особи, суду уповноважених представників не направили, про причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.02.2020 інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мартиненко О.С. було винесено постанову серії ДП018 № 772324 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 гривень. Відповідно до цієї постанови ОСОБА_1 , займаючи посаду начальника Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності Синельниківської міської ради та будучи відповідальною особою за утримання вулиць міста, 06.02.2020 о 11 год. 40 хв. не вжив своєчасних заходів по обробці протиожеледними матеріалами проїзної частини за адресою: АДРЕСА_1 , на якій є ожеледь, чим порушив вимоги ДСТУ 3587-97.

Не погодившись з постановою відповідача суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку обґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки відповідачем не надано доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку він встановив наявність адміністративного правопорушення та його винність в його вчинені.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до змісту спірної постанови позивач 06.02.2020 о 11 годині 40 хвилин не вжив своєчасних заходів по обробці протиожеледними матеріалами проїзної частини за адресою: м. Синельникове, вул. Ватутіна, біля будинку 25, на якій є ожеледь, чим порушив вимоги ДСТУ 3587-97.

Державний стандарт України 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» (далі ДСТУ 3587-97) поширюється на автомобільні дороги, вулиці і дороги міст та населених пунктів, залізничні переїзди. Цей стандарт встановлює вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху. Вимоги стандарту є обов`язковими.

Пункт 3.1.18 ДСТУ 3587-97 передбачає, що усунення зимової слизькості на автомобільних дорогах загального користування здійснюється з моменту її виявлення до повної ліквідації.

Додатком «Б» до ДСТУ 3587-97 встановлені терміни ліквідації зимової слизькості на 100 км дороги, не більше ніж від 4 до 15 годин в залежності середньорічної добової інтенсивності руху автомобілів.

Відповідно до пункту 3.1.17 ДСТУ 3587-97 роботи з усунення зимової слизькості на автомобільних дорогах повинні проводитися у такій послідовності: наземні пішохідні переходи, затяжні підйоми і спуски, криві малого радіуса або їх сполучення в плані і поздовжньому профілі, ділянки доріг з незабезпеченою видимістю у плані та поздовжньому профілі, штучні споруди із звуженою проїзною частиною, криві в плані з відсутністю віражу, майданчики зупинок маршрутних транспортних засобів, майданчики для короткочасної зупинки маршрутних транспортних засобів, що безпосередньо прилягають до проїзної частини доріг, місця злиття, переплетення і розгалуження транспортних потоків; інші ділянки доріг державного значення. Пунктом 3.1.15 встановлені вимоги щодо складу (об`єму) речовин для ліквідації зимової слизькості залежно від температури повітря витрата на оброблення дорожнього покриття вулиць і доріг населених пунктів протиковзними матеріалами і сумішами.

Відповідно до змісту спірної постанови, відповідачем не було вказано пункту ДСТУ 3587-97, який було порушено позивачем.

Підпунктами 1, 3 пункту 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, встановлено, що при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП, до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху.

В порушення наведеної норми цієї Інструкції до постанови, яку було отримано позивачем, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемами відповідачем не було долучено.

На час прийняття спірної постанови відповідач не мав відомостей що свідчать про своєчасність або несвоєчасність вжиття позивачем заходів для ліквідації зимової слизькості за адресою: м. Синельникове, вул. Ватутіна, біля будинку 25.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений статтею 251 КУпАП.

На підтвердження правомірності спірної постанови третя особа надіслала до суду першої інстанції письмові пояснення з фотознімками вчиненого позивачем адміністративного правопорушення.

На думку колегії суддів, такі докази не є належними та допустимими, оскільки на фотознімках чорно-білого кольору не можливо встановити, що зображена на них дорога знаходиться саме за адресою: м. Синельникове, вул. 95 Прикордонного загону, знімок не містить дати та часу фотографування.

Крім того, зазначені фотознімки не були покладені відповідачем в основу спірної постанови.

Безпосередні спостереження інспектора поліції, на які посилається скаржник, не є доказом в розумінні статті 251 КУпАП, на підставі якого можливо встановити склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частини 1 статті 140 КУпАП. В свою чергу оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності також не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Таким чином, на підтвердження зазначених у постанові 06.02.2020 серії ДП018 № 772324 обставин відповідач, під час розгляду справи судом першої інстанції, та скаржник, в обґрунтування вимог апеляційної скарги, до суду належних та допустимих доказів не надали. Посилання на такі докази не містить і оскаржена постанова.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправною спірної постанови, оскільки принцип презумпції винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, посилаючись на належні та допустимі докази (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2020 р. в адміністративній справі №191/453/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 17 листопада 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук