Справа № 400/3561/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/3561/19
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

22жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови провести позивачу перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.10.1997 по 31.12.2014;

зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.10.1997 по 31.12.2014 з урахуванням базового місяця 01.10.1997 з моменту підвищення посадового окладу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на обставину невиплати йому індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.10.1997 по 31.12.2014, що підтверджується архівною довідкою Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міноборони України від 08.08.2019 №М-970/1140. Відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати індексації грошового забезпечення за вищевказаний період.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, копії ухвали про відкриття провадження від 29.10.2019 та позову з додатками не отримував, що підтверджується відповідним конвертом з відміткою про повернення за закінченням терміну зберігання.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.10.1997 по 31.12.2014. Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.10.1997 по 31.12.2014.У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими. ВЧ НОМЕР_1 не була належним чином повідомлена про існування позову по даній справі, внаслідок чого не змогла належним чином захистити свої права. Відповідач як юридична особа зареєстрована лише з 19.02.2001, що підтверджується відповідним витягом. Доводи позивача, що в період з 01.10.1997 по 31.12.2014 йому не нараховували та не виплачували індексацію грошового забезпечення є безпідставними та спростовуються наданими до суду роздавальними відомостями з підписами позивача, які свідчать про її отримання. Відповідно до наказів Міноборони від 18.11.2003 №401, від 17.06.2003 №404 «Про затвердження переліку документів, що утворюються в діяльності Міноборони та ЗСУ, із зазначенням строків зберігання документів» до Одеського державного галузевого архіву Міноборони України здаються на зберігання лише роздавальні відомості на виплату грошового забезпечення. Інформація про нараховану індексацію до вказаного архіву не подавалася та мала зберігатися у номенклатурі справ ВЧ НОМЕР_1 від 3 до 5 років, після чого справи підлягали знищенню. Разом з тим, більша частина роздавальних відомостей у ВЧ НОМЕР_1 залишились не знищеними і є доказами належних дій відповідача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з 25.09.1997 по 31.05.2018 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з особової справи позивача (а.с.26-30) та копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.05.2018 № 125 (а.с. 32).

ОСОБА_1 до суду надана архівна довідка Одеського територіального архівного відділу галузевого державного архіву Міноборони України від 08.08.2019 №М970/1140, в якій відображені нарахування грошового забезпечення позивачу за період з жовтня 1997 року по грудень 2014 року. Інформації та відповідних граф щодо виплати індексації грошового забезпечення позивачу дана довідка не містить (а.с. 17-22).

20.09.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою від 16.09.2019, в якій просив провести йому перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України, у військовій частині НОМЕР_1 в період з 01.10.1997 по 31.12.2014 (а. с. 53).

Листом від 01.10.2019 № 82/614 відповідач повідомив позивачу про відсутність правових підстав для проведення позивачу індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби в період з 01.10.1997 по 31.12.2014, з посиланням на статті 23 і 116 Бюджетного кодексу України та зазначив, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. За твердженням відповідача, оскільки військова частина НОМЕР_1 повністю фінансується з Державного бюджету України, джерелом коштів для виплати грошового забезпечення військовослужбовців та проведення індексації грошових доходів населення є виключно Державний бюджет України. Посилаючись на «Порядок проведення індексації грошових доходів населення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок № 1078) та лист Міністерства соціальної політики України від 04.07.2017 № 220/5140, відповідач зазначив, що проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі грошового забезпечення, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Відповідач вказав, що Порядок № 1078 не передбачає механізму виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди. Крім того, ВЧ НОМЕР_1 зазначила, що за період з 01.10.1997 по 31.12.2014 не в змозі надати довідку про суми нарахованої та належної до виплати індексації грошового забезпечення, оскільки даною інформацією не володіє, так як лише з 19.12.2001 набула правового статусу юридичної особи (а. с. 51-52)

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо виплати за оскаржуваний період індексації грошового забезпечення позивачу, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що законодавство, чинне протягом спірного періоду, передбачало обов`язкову індексацію заробітної плати (грошового забезпечення). З листа відповідача від 01.10.2019 № 82/614 вбачається, що індексація грошового забезпечення у спірний період позивачу не нараховувалась та не виплачувалась. Ненарахування та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення у заявлений позивачем спірний період з 01.10.1997 по 31.12.2014 є порушенням вимог чинних у різний час протягом спірного періоду Закону УРСР № 1282-ХІІ, Закону України № 1282-XII та порушує права позивача. В частині встановлення базового місяця індексації суд відмовив, оскільки позивач не надав доказів підвищення посадового окладу з 01.10.1997 та чинне станом на 01.10.1997 законодавство не передбачало визначення базового місяця індексації.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на зазначене перегляд рішення суду першої інстанції здійснюється в частині задоволених вимог щодо наявності підстав для нарахування індексації грошового забезпечення позивачу в період з 01.10.1997 по 31.12.2014.

Згідно зі ст.9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до Закону України № 2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03 липня 1991 року № 1282-XII (далі - Закон України № 1282-XII) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 Закону України № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабміну України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Пунктом 2 Порядку № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Згідно із п.6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Вищенаведене свідчить, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року по справі № 620/3282/18.

Учасниками справи не заперечується, що за період проходження ОСОБА_1 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 (з 01.10.1997 по 31.12.2014) останній, на рівні з іншими військовослужбовцями, мав право щодо нарахування та виплати на його користь індексації грошового забезпечення у порядку та в розмірах, встановлених Законом України №1282-ХІІ та Порядком №1078.

При зверненні з даним позовом до суду позивач зазначає, що за спірний період військовою частиною НОМЕР_1 йому не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення.

При цьому, обґрунтовуючи свою позицію, ОСОБА_1 посилається на архівну довідку від 08.08.2019 №М-970/1140 та відповідь ВЧ НОМЕР_1 , викладену в листі від 01.10.2019 №82/614.

Оцінивши відповідь ВЧ НОМЕР_1 , викладену в листі від 01.10.2019 №82/614, судова колегія вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що даний лист безумовно підтверджує факт не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу у спірний період.

За змістом даний лист містить загальні посилання на процес фінансування проведення індексації грошового забезпечення, відсутність механізму виплати індексації за минулі роки, а також неможливість надання довідки про суму нарахованої та належної до виплати позивачу індексації грошового забезпечення, оскільки даною інформацією ВЧ НОМЕР_1 не володіє, так як набула статусу юридичної особи лише з 19.02.2001 року.

На думку суду, однозначно стверджувати, що неможливість надання відповідної інформації підтверджує факт невиплати індексації грошового забезпечення неможливо.

З наданої позивачем архівної довідки вбачається, що в різні роки за період з 1997 року по 2014 рік йому нараховували грошове забезпечення, яке складалося з наступних складових: окладу за військове звання, посадового окладу, ПНВЛ, таємність, премії, премії за безперервну службу, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги, класність, службу в ЗСУ, надбавки за вислугу років.

При цьому у довідці відсутня графа про виплату позивачу індексації грошового забезпечення.

Судова колегія звертає увагу, що відомості про складові грошового забезпечення ОСОБА_1 , які містяться у архівній довідці Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міноборони України від від 08.08.2019 №М-970/1140, відображено на підставі лише архівних документів, переданих до архіву на зберігання військовою частиною НОМЕР_1 .

У поданій апеляційній скарзі відповідач стверджує, що індексацію на користь ОСОБА_1 нараховано та виплачено, в підтвердження чого надає належним чином завірені копії роздавальних відомостей на виплату індексації військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_1 , в тому числі, позивачу (отримання вказаних у відомостях сум підтверджено відповідними підписами позивача):

з березня 2003 по жовтень 2005 (а.с. 147-151);

- з серпня по грудень 2006 року(а.с.135-144);

- грудень 2007 року(а.с. 145);

- з січня по квітень, з липня по грудень 2008 року (а.с.130-134);

- з листопаду по грудень 2009 року (а.с. 129);

- з січня по грудень 2010 року (а.с. 152-164);

- з січня по серпень 2013 року (а.с. 121-128);

- з травня по грудень 2014 року (а.с.164-171).

При цьому, військова частина посилається на те, що відповідно до наказів Міністерства оборони України від 18.11.2003р. №401 та від 17.06.2003р. №404 «Про затвердження Переліку документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України та Збройних Сил України, із зазначенням строків зберігання документів» до Одеського державного галузевого архіву Міністерства оборони України здаються на зберігання лише роздавальні відомості на виплату грошового забезпечення. Інформація про нараховану позивачу індексацію грошового забезпечення до Одеського державного галузевого архіву Міноборони України не подавалась та зберігалася у номенклатурі справ військової частини НОМЕР_1 від 3 до 5 років, після чого справи підлягали знищенню.

Разом з тим, більша частина роздавальних відомостей у ВЧ НОМЕР_1 залишилася не знищеними і є доказами проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Судова колегія звертає увагу, що дотримання військовою частиною НОМЕР_1 вимог законодавства, яке регулює питання ведення номенклатури справ, її зберігання та передачі до архівної установи не являється предметом даного спору.

Доказуванню у даній справі підлягає факт нарахування та виплати на користь позивача індексації грошового забезпечення за час проходження ним військової служби у ЗСУ, зокрема, військовій частині НОМЕР_1 у період з 01.10.1997 по 31.12.2014.

При цьому, апелянт також надає докази факту його реєстрації в ЄДРПОУ як юридичної особи 19.01.2001 та зазначає, що тільки з 2002 року ВЧ НОМЕР_1 стала самостійним фінансовим органом, що має особистий рахунок, а до 2001 року знаходилася на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (в редакції від 06.01.1998) обчислення індексу споживчих цін з наростаючим підсумком для індексації грошових доходів громадян починається з 1 січня 1997 року, і індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (величина порога індексації).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (в редакції від 01.07.2002) індексація грошових доходів громадян провадиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсоток.

Враховуючи, що річний індекс інфляції у 2002 році склав 99,4 %, то виплаті вона не підлягала відповідно до норм законодавства

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 № 491-IV Верховною Радою України постановлено внести зміни до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" ( 1282-12 ) (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., N 2, ст. 2; 2002 р., N 26, ст. 174).

При цьому в ст. 17 Прикінцеві положення Закону України №1282-XII (в новій редакції) зазначено, що він набирає чинності з 01.01.2003.

Відповідно до ст.4 Закону України №1282-XII обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень (дій чи бездіяльності), надано суду належні докази щодо предмету спору, які підтверджують реалізацію ним приписів законодавства України щодо виплати позивачу індексації грошового забезпечення в частинах оскаржуваного періоду починаючи з березня 2003 року.

Враховуючи подані апелянтом докази, а також той факт, що інформація про нараховану позивачу індексацію грошового забезпечення до Одеського державного галузевого архіву Міноборони України не подавалась (підтверджується архівною довідкою від 08.08.2019 №М-970/1140 та наданими апелянтом роздавальними відомостями (а.с. 17-22, 121-171), судова колегія вважає, що позивачем достатньо не обґрунтовано доводи щодо допущеної відповідачем бездіяльності по невиплаті йому індексації за оскаржуваний період.

Судова колегія також зазначає, що відповідальність за відсутність належних доказів про виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1997 року по 2014 рік лежить не лише на відповідачеві, а й на позивачеві, який протягом значного проміжку часу (17 років) зволікав із зверненням до суду з даним позовом. Отже, позивач також має доводити обставини, зокрема, щодо невиплати йому індексації грошового забезпечення.

При цьому, слід врахувати, що ОСОБА_1 безумовно був поінформований про періодичність отримання ним виплат індексації грошового забезпечення в період з 2003 по 2014 роки, що підтверджується його підписами в наявних в матеріалах справи роздавальних відомостях, проте, приховав ці обставини від суду, що свідчить про його недобросовісність.

Враховуючи поважність причин ненадання відповідачем доказів виплати індексації грошового забезпечення позивачу у певних періодах, починаючи з 1997 року, з огляду на строки зберігання відповідних роздавальних відомостей, судова колегія вважає, що у зв`язку із відсутністю достовірних відомостей про невиплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1997 року по 2014 рік в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Доводи позивача, що ВЧ НОМЕР_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції визнано позов, оскільки не надано відзиву на позовну заяву є помилковими, так як відповідач не отримав позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у даній справі, а тому не був поінформований про її існування.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що у даній справі відсутні підстави для висновку, що право позивача на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.10.1997 по 31.12.2014 є порушеним та має бути відновленим.

Оскільки при вирішенні спору судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, то відповідно до п.1 ч.1 ст.317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 29 жовтня 2019 року. Тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року скасувати в частині задоволених позовних вимог.

Прийняти в цій частині постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко