Справа № 520/4522/19
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 520/4522/19

адміністративне провадження № К/9901/32750/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стрелець Т.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Адміністрації державної прикордонної служби України на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року по справі № 520/4522/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо нескладення на ім`я ОСОБА_1 і неподання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідки встановленої форми із включенням відомостей про розмір грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за кваліфікацію, в/сл. клас майстер (5,5% від посадового окладу), надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами (15% від посадового окладу), надбавки за особливо важливі завдання (50% від посадового окладу, окладу з військового звання, надбавки за вислугу років), надбавки за оперативно-розшукову діяльність (50% від посадового окладу), надбавки за спеціальні завдання чи державну охорону (50% від посадового окладу), НОУС військово-медичного складу за небезпечні та важкі умови служби (5% від посадового окладу), доплати за роботу з агентурою на конфіденційній основі (18% від посадового окладу) та премії (30% від посадового окладу);

зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, видану на ім`я ОСОБА_1 для перерахунку розміру пенсії із зазначенням відомостей про відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, а саме: надбавки за кваліфікацію, в/сл. клас майстер (5,5% від посадового окладу), надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами (15% від посадового окладу), надбавки за особливо важливі завдання (50% від посадового окладу, окладу з військового звання, надбавки за вислугу років), надбавки за оперативно-розшукову діяльність (50%> від посадового окладу), надбавки за спеціальні завдання чи державну охорону (50% від посадового окладу), НОУС військово-медичного складу за небезпечні та важкі умови служби (5% від посадового окладу), доплати за роботу з агентурою на конфіденційній основі (18% від посадового окладу) та премії (30% від посадового окладу);

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області після отримання довідки перерахувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90% грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за кваліфікацію, в/сл. клас майстер (5,5% від посадового окладу), надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами (15% від посадового окладу), надбавки за особливо важливі завдання (50% від посадового окладу, окладу з військового звання, надбавки за вислугу років), надбавки за оперативно-розшукову діяльність (50% від посадового окладу), надбавки за спеціальні завдання чи державну охорону (50% від посадового окладу), НОУС військово-медичного складу за небезпечні та важкі умови служби (5% від посадового окладу), доплати за роботу з агентурою на конфіденційній основі (18% від посадового окладу) та премії (30% від посадового окладу) з 01 січня 2018 року, здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходу з 01 січня 2018 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 06 листопада 2020 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року по справі № 520/4522/19 скасував. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнив частково:

визнав протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо невключення у довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, визначеному рішенням КМУ відомостей про розмір грошового забезпечення із зазначенням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за кваліфікацію, в/сл. клас майстер (5,5% від посадового окладу), надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами (15% від посадового окладу), надбавки за особливо важливі завдання (50% від посадового окладу, окладу з військового звання, надбавки за вислугу років), надбавки за оперативно-розшукову діяльність (50% від посадового окладу), надбавки за спеціальні завдання чи державну охорону (50% від посадового окладу), НОУС військово-медичного складу за небезпечні та важкі умови служби (5% від посадового окладу), доплати за роботу з агентурою на конфіденційній основі (18% від посадового окладу) та премії (30% від посадового окладу) станом на 05 березня 2019 року;

зобов`язав Адміністрацію Державної служби України надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, видану на ім`я ОСОБА_1 , для перерахунку розміру пенсії із зазначенням відомостей про відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, а саме: надбавки за кваліфікацію, в/сл. клас майстер (5,5% від посадового окладу), надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами (15% від посадового окладу), надбавки за особливо важливі завдання (50% від посадового окладу, окладу з військового звання, надбавки за вислугу років), надбавки за оперативно-розшукову діяльність (50% від посадового окладу), надбавки за спеціальні завдання чи державну охорону (50% від посадового окладу), НОУС військово-медичного складу за небезпечні та важкі умови служби (5% від посадового окладу), доплати за роботу з агентурою на конфіденційній основі (18% від посадового окладу) та премії (30% від посадового окладу) станом на 05 березня 2019 року;

зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області після отримання довідки перерахувати і виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90 % грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за кваліфікацію, в/сл. клас майстер (5,5% від посадового окладу), надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами (15% від посадового окладу), надбавки за особливо важливі завдання (50% від посадового окладу, окладу з військового звання, надбавки за вислугу років), надбавки за оперативно-розшукову діяльність (50% від посадового окладу), надбавки за спеціальні завдання чи державну охорону (50% від посадового окладу), НОУС військово-медичного складу за небезпечні та важкі умови служби (5% від посадового окладу), доплати за роботу з агентурою на конфіденційній основі (18% від посадового окладу) та премії (30% від посадового окладу) станом на 05 березня 2019 року.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, відповідач подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 01 грудня 2020 року, у якій просить скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року залишити в силі.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

З касаційної скарги вбачається, що відповідач оскаржує рішення, ухвалені судами за результатами розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Предметом розгляду в цій справі є оскарження бездіяльності відповідача, зокрема, щодо невключення у довідку, що враховується для перерахунку пенсій відомостей про розмір грошового забезпечення із зазначенням перерахованих у позовній заяві складових та щодо неподання такої довідки до органу пенсійного фонду.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага з урахуванням того, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 242 КАС України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Такий визначений законодавцем підхід до роботи Верховного Суду (формування в окремих справах конкретних правових висновків, що є обов`язковим для всіх судів та суб`єктів владних повноважень) є особливо актуальним у світлі положень частини п`ятого статті 125 Конституції України, згідно з якою адміністративні суди діють з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин.

Суд також звертає увагу на положення п. 32 Копенгагенської Декларації, схваленої 12-13 квітня 2018 року у Комітеті міністрів Ради Європи, згідно з яким схвалюється суворе та послідовне застосування критеріїв стосовно прийнятності заяви у судовому процесі та в повному обсязі використання можливості оголосити заяву неприйнятною, якщо заявники не постраждали від значної шкоди.

Суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, згідно з якою право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначена норма Кодексу узгоджується з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким до основних засад судочинства відноситься забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках. Аналогічне положення закріплене у пункті 7 частини третьої статті 2 та частини другої статті 13 КАС України, а також частині першій статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Крім того, серед основних напрацьованих Європейським судом з прав людини підходів до касаційного перегляду судових рішень та, відповідно, застосування "процесуальних фільтрів" до такого перегляду слід віднести наступні:

- Конвенція не зобов`язує держави створювати апеляційні або касаційні суди, проте, якщо вони створені, то особі має гарантуватися дотримання гарантій пункт 1 статті 6 ЄКПЛ на рівні цих судів, хоча у таких випадках можуть застосовуватися менш суворі стандарти.

- право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати передбачуваним обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

- сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору або наявність сумнів у правильності рішення, яке набрало законної сили, не може бути самостійною підставою для оскарження судового рішення.

- жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

- головною функцією судів вищих інстанцій з перегляду є розгляд правових питань, що мають важливе та виключне значення, усунення фундаментальних правових помилок і недоліків, допущених судами нижчих інстанцій, забезпечення єдності судової практики, уніфікованого та єдиного застосування права, а не новий розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають вагомі підстави (непереборні обставини), які передбачені у законодавстві.

На обґрунтування права на касаційне оскарження заявник зазначає, що касаційний розгляд цієї справи становить значний суспільний інтерес та стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, проте доводи касаційної скарги, наведені на підтвердження права на касаційне скарження судових рішень у справі незначної складності, посилання на існування обставин, визначених підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, мають загальний характер. Відповідач на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

Скаржником не обґрунтовано, в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Отже, оскільки ця справа є справою незначної складності в силу приписів пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України, розглянута судами в порядку спрощеного позовного провадження, заявником наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не доведена, тому обґрунтуванням підстав оскарження судових рішень, визначеним частиною четвертою статті 328 КАС України колегія суддів оцінки не надає.

З урахуванням вищенаведеного касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню в розумінні статті 328 КАС України, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей. Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 257, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Адміністрації державної прикордонної служби України на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року по справі № 520/4522/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Надіслати заявнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л.В. Тацій

Суддя А.І. Рибачук

Суддя Т.Г. Стрелець