Справа № 120/6767/20-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 грудня 2020 р. Справа № 120/6767/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач).

У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправним рішення відповідача № 73 від 01.10.2020 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 78 % винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно із довідкою Вінницького апеляційного суду від 26.02.2020 № 05-27/87/2020 та виплатити заборгованість з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19.02.2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він має статус судді у відставці та отримував довічне грошове утримання, обчислене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI у розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді.

У зв`язку із зміною з 01.01.2020 розміру суддівської винагороди та прийняттям Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020, 28.02.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці. До заяви він долучив довідку Вінницького апеляційного суду від 26.02.2020 № 05-27/87/2020 про суддівську винагороду. Однак рішенням від 06.03.2020 № 73 відповідач відмовив у перерахунку.

Не погодившись із таким рішенням, позивач звернувся до суду з метою його скасування.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.08.2020 по справі № 120/3614/20-а його позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 06.03.2020 № 73 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Вінницького апеляційного суду від 26.02.2020 у № 05-27/87/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Однак, як зазначив позивач, при перерахунку йому довічного грошового утримання на виконання рішення суду від 28.08.2020 по справі № 120/3614/20, відповідачем враховано довідку Вінницького апеляційного суду від 26.02.2020 у № 05-27/87/2020, проте зменшено відсоткове значення розміру довічного грошового утримання із 90 % до 78 % суддівської винагороди.

На думку позивача, відповідач неправомірно зменшив відсоткове значення розміру довічного грошового утримання судді у відставці з 90 % до 78 %, оскільки цей відсотковий розмір (90%) був йому визначений із моменту призначення довічного грошового утримання у червні 2007 року. Позивач вважає, що при перерахунку довічного грошового утримання на виконання рішення суду, підлягала врахуванню лише довідка Вінницького апеляційного суду від 26.02.2020 у № 05-27/87/2020, а відсоткове значення не могло бути зменшено, оскільки його обраховано на підставі закону, чинного на момент призначення довічного грошового утримання.

Тому з метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся із цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою від 18.11.2020 відкрито провадження у справі та, відповідно до ст. 263 КАС України, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 15-ти денний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 КАС України.

Крім цього ухвалою від 18.11.2020 витребувано за ініціативою суду у відповідача засвідчену у встановленому порядку копію спірного рішення № 73 від 01.10.2020, а також матеріали пенсійної справи, що враховувалися при його прийнятті.

08.12.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.08.2020 по справі № 120/3614/20-а Головним управлінням було здійснено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання позивача згідно із довідкою Вінницького апеляційного суду від 26.02.2020 № 05-27/87/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020, з розрахунку 78 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідач вказав, що відсотковий показник довічного грошового утримання позивача був визначений із урахуванням стажу роботи позивача та у відповідності із Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII.

Крім того, відповідач зіслався, що рішенням від 28.08.2020 по справі № 120/3614/20-а не зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача у розмірі 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Тому, відповідач вважає адміністративний позов безпідставним.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Позивач звільнений з посади судді Апеляційного суду Вінницької області у відставку постановою Верховної Ради України від 01.06.2007 № 1116-V (матеріали пенсійної справи арк.16).

12.07.2007 року позивачу призначено з 14.06.2007 (дата звернення) щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди (матеріали пенсійної справи арк.1).

На момент виходу позивача у відставку йому виповнився 61 рік, а стаж на посаді судді, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання становив понад 38 років.

Відтак органом Пенсійного фонду України розмір довічного грошового утримання позивача обчислено виходячи із 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (матеріали пенсійної справи арк.1).

Із матеріалів пенсійної справи встановлено, що розмір довічного грошового утримання позивача у період із 2007 року по 2020 рік неодноразово перераховувався. Підставою перерахунку була зміна суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді. Однак, після кожного із перерахунків відсотковий розмір довічного грошового утримання не змінювався, та становив 90 % заробітної плати судді.

28.02.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку із зміною з 01.01.2020 розміру суддівської винагороди та прийняттям Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 (матеріали пенсійної справи арк. 175).

До заяви він долучив довідку Вінницького апеляційного суду від 26.02.2020 № 05-27/87/2020 про розмір суддівської винагороди (матеріали пенсійної справи арк. 176)

Однак рішенням від 06.03.2020 № 73 відповідач відмовив у перерахунку, посилаючись на те, що у наданій довідці відображена суддівська винагорода станом на 01.01.2020, тоді як після прийняття Конституційним Судом України рішення (після 18.02.2020) будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не відбувалося.

Вважаючи протиправною відмову відповідача в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.08.2020 по справі № 120/3614/20-а визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 06.03.2020 № 73. Зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Вінницького апеляційного суду від 26.02.2020 № 05-27/87/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

На виконання рішення суду від 28.08.2020 по справі № 120/3614/20-а, Головним управлінням проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Вінницького апеляційного суду від 26.02.2020 № 05-27/87/2020 починаючи з 19.02.2020.

Однак при перерахунку хоча і враховано збільшений розмір суддівської винагороди вказаний у довідці від 26.02.2020 № 05-27/87/2020, проте змінено відсоткове значення розміру довічного грошового утримання із 90 % до 78 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Як пояснив відповідач у відзиві, підставою зменшення відсоткового значення розміру довічного грошового утримання із 90 % до 78 % стала норма ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, в силу якої, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Позивач натомість вважає, що величина відсоткового значення довічного грошового утримання яка складає 90 % суддівської винагороди не підлягає зменшенню, адже її визначено із урахування його стажу роботи на посаді судді на момент призначення спірних виплат ще у 2007 році.

Тому, вважаючи рішення відповідача № 73 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 78 % винагороди судді, який працює на відповідній посаді протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі Закон від 02.06.2016 № 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 2 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII).

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

В рішенні від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що частина третя статті 141 Закону № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIІІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIІІ, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIІІ, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

В пункті 7 цього ж рішення Конституційний Суд України зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

На виконання висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, частина четверта статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII викладена в наступній редакції: "У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

У пункті 19 постанови Верховного Суду від 16.06.2020 у зразковій справі № 620/1116/20 також наголошено на тому, що за змістом частини четвертої статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, виникла лише одна підстава його перерахунку, а саме збільшився розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (з 01.01.2020 базовий оклад судді апеляційного суду склав 50 прожиткових мінімумів для працездатних громадян). Інші складові (стаж роботи на посаді судді та відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) залишилися незмінними, адже правомірно визначені органом Пенсійного фонду України на момент призначення позивачу довічного грошового утримання рішенням від 12.07.2007 року.

При цьому суд зазначає, що норми спеціальних законів які були чинними у період від моменту призначення позивачу спірних виплат до їх перерахунку у 2020 році не передбачали зменшення відсоткового показника довічного грошового утримання судді у відставці. Натомість з метою урахування зміни розміру заробітної плати (суддівської винагороди) працюючого судді, змінною величиною і підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці була лише зміна суддівської винагороди.

Водночас правила обрахування стажу роботи на посаді судді, які застосовувалися на момент виходу судді у відставку, як і відсотковий розмір вже призначеного довічного грошового утримання є сталими та не можуть змінюватися.

Суд зазначає, що згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 довічне грошове утримання йому призначено 12.07.2007 в розмірі 90 % заробітку працюючого судді.

Довідкою Вінницького апеляційного суду від 05.10.2020 № 01-28/164/2020 теж підтверджується право позивача на отримання довічного грошового утримання в розмірі 90 % від заробітку працюючого судді (а.с. 8).

Щодо посилання відповідача на ч. 3 ст. 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII, в силу якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, суд зазначає що це правило підлягає застосуванню при призначенні довічного грошового утримання після набрання цією нормою чинності.

Більше того, застосування відсоткового показника, передбаченого ч. 3 ст.142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII до перерахунку вже призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним, як тому, що стосується обрахування щомісячного довічного грошового утримання судді який звернувся із заявою про його призначення на момент дії цієї норми, а не перерахунку раніше призначеного, так і з огляду на те, що законодавчо передбачено принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача із 90 % до 78 %.

Визначаючись із способом захисту порушених прав позивача, суд керується такими мотивами.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить визнати протиправним рішення відповідача № 73 від 01.10.2020 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 78 % винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При дослідженні матеріалів адміністративної справи, та матеріалів пенсійної справи яка долучена до судової справи встановлено, що на виконання рішення суду від 28.08.2020 по справі № 120/3614/20-а відповідачем проведено перерахунок довічного грошового отримання та враховано довідку Вінницького апеляційного суду від 26.02.2020 у № 05-27/87/2020, однак при цьому зменшено відсоткове значення розміру довічного грошового утримання із 90 % до 78 %.

Щодо рішення про яке зазначив позивач (№ 73 від 01.10.2020), то відповідачем до відзиву долучено документ - "перерахунок пенсії" у якому з поміж іншого вказано номер рішення про перерахунок "73" та дату перерахунку "01.10.2020". У матеріалах пенсійної справи позивача теж міститься документ аналогічного змісту, що оформлений за результатом перерахунку спірних виплат на підставі рішення суду від 28.08.2020 по справі № 120/3614/20-а, однак дата перерахунку вказана "06.10.2020".

Відтак, судом не встановлено прийняття відповідачем рішення у формі окремого документа про зменшення відсоткового значення спірних виплат, яке б за формою та змістом відповідало загальним вимогам до індивідуального акту у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, розбіжності у датах перерахунку теж не дають можливості ідентифікувати таке рішення відповідача.

Більше того, задоволення позову в обраний позивачем спосіб призвело б до зупинення правових наслідків рішення відповідача, яке прийнято на виконання рішення суду від 28.08.2020 по справі № 120/3614/20-а, та за своїми наслідками відповідає матеріально правовим інтересам позивача, адже при перерахунку довічного грошового отримання відповідачем враховано довідку Вінницького апеляційного суду від 26.02.2020 № 05-27/87/2020, чого домагався позивач при розгляді справи № 120/3614/20-а.

Тому, суд вважає, що належним та повним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача із 90 % до 78 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та, як наслідок, зобов`язання відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 виходячи із 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

При цьому, на переконання суду, відсутні підстави для дублювання обов`язку відповідача під час такого перерахунку врахувати довідку Вінницького апеляційного суду від 26.02.2020 № 05-27/87/2020, оскільки по перше такий обов`язок покладено на відповідача рішенням суду від 28.08.2020 по справі № 120/3614/20-а, а по друге, на момент розгляду цієї справи та прийняття рішення обов`язок із врахування довідки від 26.02.2020 № 05-27/87/2020 відповідачем виконано належним чином, а спір виник лише в частині зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача.

Щодо клопотання позивача про встановлення на підставі ст. 382 КАС України судового контролю за виконанням рішення суду, то таке задоволенню не підлягає, адже судом не встановлено обставин, які б вказували на недобросовісність дій відповідача при виконанні рішення суду. Крім того, судом враховується, що попереднє рішення від 28.08.2020 по справі № 120/3614/20-а відповідачем виконано у добровільному порядку після набрання ним законної сили.

Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для повного задоволення позову.

У такому випадку, в силу ч. 1 ст. 139 КАС України, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір підлягає стягненню в його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у цій справі.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 із 90 % до 78 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 виходячи із 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович