Справа № 420/6288/20
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6288/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправним та скасування пункту 2 наказу та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 14 липня 2020 року надійшов позов ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправним та скасування пункту рішення та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 17 липня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху. Встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

25 вересня 2020 року на адресу електронної пошти суду за вх. №ЕП/15404/20 та 25 вересня 2020 року до суду за вх.№40582/20, а також 02 жовтня 2020 року до канцелярії суду (вх.№40582/20) від позивача надійшла заява з копією паспорта та ідентифікаційного коду та з належним чином оформленою позовною заявою (у 2-х примірниках), в якій позовні вимоги викладені в наступній редакції:

1. Визнати протиправним та скасувати п. 2 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №4545-VII від 28.05.2020 року «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради, Подільського району, Одеської області, у зв`язку - з відсутністю права комунальної власності на бажані земельні ділянки наступним громадянам 2.13. ОСОБА_1 ;

2. Зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га. для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, за рахунок земельної ділянки кадастровий номер: :01:001:0612, або іншої земельної ділянки комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у адміністративній справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Витребувано у Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було прийнято рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №4545-VII від 28.05.2020 року «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що він 09.05.2020 року подав відповідачу колективну заяву про надання членам родини дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею по 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради, однак, отримав рішення про відмову у наданні такого дозволу у зв`язку з відсутністю права комунальної власності на бажану земельну ділянку. Вважає вказане рішення протиправним з огляду на те, що зазначена земельна ділянка передана в комунальну власність до Куяльницької сільської ради, але до цього часу відповідач не зареєстрував їх в комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області. На думку позивача, така бездіяльність відповідача направлена на те, щоб відмовити позивачу в наданні дозволу. Передбачаючи створення такої ситуації, в зв`язку з відсутністю офіційної інформації Куяльницької сільської ради про правові акти, якими встановлюється перелік та ідентифікація земельних ділянок, на які можуть бути видані громадянам України вказані вище дозволи, в зверненні позивач зазначив: якщо вказана ділянка з якихось причин не відповідає вимогам для відведення, просив запропонувати свій варіант який би влаштував обидві сторони. Але відповідач цього не виконав і питання не розглядав.

З огляду на наведені обставини, позивач робить висновок про протиправність відмови Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, викладеної у рішенні №4545 - VII від 28.05.2020 року «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства».

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи відзиву на позовну заяву та витребувані судом докази до суду не надходили.

При цьому, ухвала від 07 жовтня 2020 року отримана відповідачем 15.10.2020 року, що підтверджується інформацією про поштове відправлення №206 з офіційного веб сайту АТ «УКРПОШТА».

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 21.12.2018 року № 15-7954/13-18-СІ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» (а.с.11), наказано: « 1. Передати Куяльницькій сільській раді Подільського району Одеської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 17826,5853 га, які розташовані на території Подільського району Одеської області згідно з актом приймання-передачі.

2. Право власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

22 грудня 2018 року заступник начальника Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та Голова Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області підписали акт приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність (а.с.11 зворот), відповідно до якого Головне управління Держгеокадастру в Одеській області відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 21.12.2018 року № 15-7954/13-18-СІ передає із державної власності, а Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області приймає у комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області земельні ділянки згідно з додатком. Цей акт разом з вказаним наказом є підставою для державної реєстрації права на вказані у додатку земельні ділянки комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області.

Під пунктом 399 додатку до акту приймання передачі від 22.12.2018 року (а.с.12) зазначена земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0612, площа 26,3857 га, цільове призначення: землі запасу.

09 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Куяльницького сільського голови Подільського району Одеської області із заявою (а.с.6), у якій просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею по 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами населених пунктів у відповідності із пунктом «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України за рахунок земельної ділянки переданої в комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: :01:001:0612 26 га, за межами населеного пункту Коси Слобідка, яка станом на 14.04.2020 року не значиться серед земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які включено до переліку земельних ділянок, права на які буде виставлено на земельні торги Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області та значиться серед аукціону. Якщо вказані ділянки не відповідають вимогам для відведення у власність для ведення особистого селянського господарства, позивач просив пропонувати інші варіанти будь-якої земельної ділянки, яка придатна для цього. До заяви додано копію паспорту та ІПН; відомості документації із землеустрою з позначенням орієнтовного місця розташування земельних ділянок на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області кадастровий номер: :01:001:0612 за межами населеного пункту Коси Слобідка; інформація Держгеокадастру Одеської області про земельні ділянки виставлені на аукціон станом на 17.04.2020 року.

При цьому, доказів подання позивачем колективної заяви, про що зазначено у позовній заяві, до суду не надано.

Відповідно до даних, що надані позивачем з офіційного сайту Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер: :01:001:0612, та відображення її на Публічній кадастровій карті України (а.с.10), тип власності: не визначено; цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) землі запасу; площа: 26,3857 га.

Тобто, позивачу вже на час подання 09 травня 2020 року вказаної заяви було відомо, що земельна ділянка, на частину якої позивач хоче отримати дозвіл на розробку проекту відведення, вже є сформованою згідно технічної документації із землеустрою та має кадастровий номер, а право власності на неї відповідачем не зареєстровано.

28 травня 2020 року Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області прийняла рішення №4545-VII «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» (а.с.7), відповідно до якого відповідач з урахуванням ст.ст.12, 118, 123 Земельного кодексу України, пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018р. №60 «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності комунальну власність об`єднаних територіальних громад», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10.07.2018 року №2498-VІІІ вирішив у пп.2.13 відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, у зв`язку з відсутністю права комунальної власності на бажані земельні ділянки.

Позивач, не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Частинами 2,3 ст.22 Земельного кодексу України передбачено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Пунктом «б» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно п. «б» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Згідно з ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст.118 Земельного кодексу України.

Відповідно до п.6, 7, 8 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 -1 цього Кодексу.

Таким чином, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, який розширеному тлумаченню не підлягає, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

На виконання Розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», та Наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 15.03.2018 року №45, протягом 2018 року на території Куяльницької сільської об`єднаної територіальної громади, яка розташована на території Подільського району Одеської області, здійснювалися роботи по формуванню земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територіальних громад. Загалом до території Куяльницької сільської об`єднаної територіальної громади у комунальну власність передано земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 17826,5853 га.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, яку позивач бажає відвести, розташована у межах сформованих земельних ділянок (кадастровий номер :01:001:0612 26,3857 га (тип власності: не визначено; цільове призначення: 16.00 Землі запасу - земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) (а.с.10).

Суд врахував, що спірні правовідносини виникли з приводу бажання позивача отримати землю площею 2,0 га зі сформованої земельної ділянки. Отже, спірні правовідносини виникли щодо земельної ділянки, які вважається сформованою.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

У ч. 6 ст. 79-1 Земельного кодексу України визначено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій»:

- проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

- технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Відповідно до статті 25 цього ж Закону документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Тобто, згідно з Земельним кодексом України способами формування земельної ділянки, є, у порядку відведення земельної ділянки із земель державної, комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок), шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже ч.2 ст.79 Земельного кодексу України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар.

Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.05.2020 року по справі №802/1539/17-а.

Проект землеустрою та подальша відповідна процедура необхідні лише у разі: переведення земельної ділянки з однієї категорії, визначеної статтею 19 Земельного кодексу України, в іншу; зміни виду використання земельної ділянки в межах земель оборони; зміни виду використання земельної ділянки в межах земель сільськогосподарського призначення (окрім наданих для ведення ОСГ, які можуть використовуватись також для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення).

Спірні правовідносини не стосуються зміни категорії, цільового призначення, або виду використання земельної ділянку, яку позивач має намір отримати, тому посилання позивача на ст.118 Земельного кодексу України суд не приймає до уваги.

Верховний Суд у рішенні від 03.10.2019 року у справі №823/1172/17 зазначив, що оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а не з технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, що суперечить вимогам частини шостої статті 79-1 Земельного кодексу України, відповідач правильно відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Отже, у спірних правовідносинах права позивача відповідачем не порушені, а заявлений позивачем спосіб не є ефективним, оскільки не відновить його прав на отримання відповідної земельної ділянки.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Крім того, суд зазначає, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (ч.9 ст.79-1 Земельного кодексу України).

При цьому, зволікання Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області у проведенні належної реєстрації земельної ділянки не повинно впливати на законне право громадянина України щодо отримання земельної ділянки.

Лист відповідача від 27.11.2020 року № 02-29/110із «Про розгляд запиту на інформацію», що скерований на адресу ОСОБА_2 (не є учасником даної справи) у якому зазначено, що земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0612 загальною площею 26 га пройшла реєстрацію права комунальної власності Куяльницької сільської ради, що надано позивачем у якості доказу того, що відповідач мав надати дозвіл за рахунок цієї земельної ділянки суд оцінює критично оскільки позивач був обізнаний, та власне зазначає, що на момент подання ним заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, право власності на зазначену земельну ділянку не було зареєстровано відповідачем.

Враховуючи вищевикладене та характер спору, суд зазначає, що системний аналіз правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, свідчить про обґрунтованість оскаржуваного п.2 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №4545 - VII від 28.05.2020 року «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради, Подільського району, Одеської області, у зв`язку з відсутністю права комунальної власності на бажані земельні ділянки наступним громадянам ОСОБА_1 .

Зважаючи, що мета адміністративного судочинства відповідно до положень ч.1 ст.2 КАС України - це ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи, що провадження у справі відкрито 07 жовтня 2020 року, строки розгляду даної справи, визначені ст.258 КАС України, приймаючи до уваги те, що останній день розгляду справи припав на вихідний день (неділя), в силу положень ст.120 КАС України, рішення суду складено 07 грудня 2020 року (перший робочий день).

Керуючись ст.ст. 7, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправним та скасування п. 2 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №4545 - VII від 28.05.2020 року «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради, Подільського району, Одеської області, у зв`язку - з відсутністю права комунальної власності на бажані земельні ділянки наступним громадянам 2.13. ОСОБА_1 та про зобов`язання Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га. для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Куяльницької сільської Подільського району Одеської області, за рахунок земельної ділянки кадастровий номер: :01:001:0612, або іншої земельної ділянки комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач - Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області (вул.Куяльницька, 26-А, с.Куяльник, Подільський район, Одеська обл., 66350, ).

Суддя Вовченко О.А.