Справа № 641/1381/17
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 641/1381/17

адміністративне провадження № К/9901/17824/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шарапи В.М.,

суддів: Желєзного І.В., Чиркіна С.М.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.05.2017 у складі судді Колодяжної І.М. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 у складі колегії суддів: Сіренко О.І. (суддя-доповідач), Любчич Л.В., Спаскіна О.А. у справі №641/1381/17 за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України (далі - ПФУ), Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова (далі - УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова) про:

1.1. визнання неправомірними дій УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) за період з 01.07.2012 по 25.08.2015, у відповідності до постанови Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 24.04.2013 у справі №407/1378/13-а;

1.2. зобов`язання УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 за період з 01.07.2012 по 25.08.2015 та провести відповідні виплати;

1.3. визнання коштів, нарахованих на виконання постанови Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 24.04.2013 у справі №407/1378/13-а, недоотриманими ОСОБА_2 з вини органів Пенсійного фонду України;

1.4. визнання коштів, нарахованих на виконання постанови Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 24.04.2013 у справі №407/1378/13-а, недоотриманими ОСОБА_2 з вини органів Пенсійного фонду України - спадщиною.

2. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.05.2017 здійснено заміну відповідача у справі - УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова, його правонаступником - Слобожанським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова (далі - Слобожанське ОУПФ м. Харкова).

3. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.05.2017, яку залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017, у задоволенні позову відмовлено повністю.

4. Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи встановлено наступні обставини:

4.1. Постановою Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 24.04.2013 у справі №1202/291/2012 (№407/1378/13-а) задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі (далі - УПФУ в м. Антрациті та Антрацитівському районі) про визнання дій неправомірними та перерахування пенсії. Визнано неправомірними дії УПФУ в м. Антрациті та Антрацитівському районі про обмеження та звуження прав ОСОБА_2 в перерахунку пенсії за вислугу років як інваліду ІІ групи. Скасовано рішення УПФУ в м. Антрациті та Антрацитівському районі №54 від 28.02.2013, як незаконне та необґрунтоване. Зобов`язано УПФУ в м. Антрациті та Антрацитівському районі провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Прокуратури Луганської області №ф17/534 від 10.09.2012 у відповідності зі статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з розміру 90% заробітної плати з 01.07.2012.

4.2. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.06.2013 постанову Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 24.04.2013 у справі №1202/291/2012 (№407/1378/13-а) скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

4.3. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.10.2015 постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.06.2013 скасовано. Постанову Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 24.04.2013 у справі №1202/291/2012 (№407/1378/13-а) залишено в силі.

4.4. Судові рішення у справі №1202/291/2012 (№407/1378/13-а) станом на час розгляду даної справи у судах попередніх інстанції до примусового виконання пред`явлені не були.

4.5. Водночас, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №42223215 від 24.11.2015, виданого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою, де зазначено, що після його смерті заведена спадкова справа №58257138.

4.6. Позивач у даній справі - ОСОБА_1 , звернулася із заявою від 26.12.2016 до ПФУ, УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова та Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якій з метою попередження пропуску нею строку звернення до виконання судових рішень у справі №404/1378/13-а просила визначити та повідомити її про прийняті рішення з наступних питань:

-яке управління ПФУ приймало участь у розгляді Вищим адміністративним судом України справи №404/1378/13-а та було обізнане про результати його розгляду;

-яке управління ПФУ повинно було у 2015 році виконати судові рішення у вказаній справі, провести відповідні нарахування та повідомити її батька, який у 2015 році мешкав разом з нею в м. Харкові;

-яке управління ПФУ на даний час повинно виконати зазначені судові рішення у справі, провести нарахування та виплатити спадкоємцям недотримані її батьком пенсійні виплати, враховуючи, що Управління ПФУ в м. Антрацит та Антрацитівському районі наразі не здійснює свою діяльність.

4.7. ПФУ та УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова надано ОСОБА_1 листи-відповіді №8/К-11 від 20.01.2017 та №873/02-28 від 23.01.2017, відповідно, у яких зазначено про те, що відповідачем у справі №1202/291/2012 (№407/1378/13-а) виступало УПФУ в м. Антрациті та Антрацитівському районі, судові рішення підлягають виконанню органами ПФУ у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", проте, станом на час звернення судові рішення, прийняті на користь ОСОБА_2 , на переконання ПФУ та УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова, виконанню не підлягають, оскільки прийняті після його смерті.

5. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими. Зокрема, судом зазначено, що недоотримана пенсія відсутня, якщо нарахування грошових коштів на підставі рішення суду не було здійснене за життя пенсіонера, крім того, право на перерахунок пенсії має особистий характер. Судом першої інстанцій наголошено, що позивач обрала невірний спосіб реалізації свого права, як спадкоємиці, на отримання сум пенсій, які повинні бути виплачені за рішенням суду, оскільки воно повинно здійснюватися шляхом звернення до суду із заявою про заміну сторони у справі. При цьому, судом звернуто увагу на те, що позивачем не було надано доказів на підтвердження її родинних зв`язків з ОСОБА_2 та отримання свідоцтва про його смерть.

5.1. Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, погодився з висновками останнього про недоведеність і необґрунтованість заявлених позовних вимог. Водночас, суд апеляційної інстанції при прийнятті свого рішення виходив з того, що судовим рішенням у справі №1202/291/2012 (№407/1378/13-а) не було покладено жодних зобов`язань на ПФУ та УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова чи Слобожанське ОУПФ м. Харкова. Також судом відхилені посилання позивача на порушення Слобожанським ОУПФ м. Харкова положень Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон №1706-VII), який на думку суду, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин щодо перерахунку пенсії на підставі судового рішення, яке підлягає примусовому виконанню.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

6. Позивач - ОСОБА_1 , подала касаційну скаргу на постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.05.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

6.1. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій. Зокрема, скаржник наголошує, що її батько ОСОБА_2 з 2014 року перебував на обліку в Слобожанському ОУПФ м. Харкова, яким відповідно до Закону №1706-VII виплачувались йому соціальні виплати. Натомість, УПФУ в м. Антрациті та Антрацитівському районі з 2014 року не здійснює свої повноваження, а тому, на думку скаржника, обов`язок щодо здійснення перерахунку пенсії на виконання судового рішення у справі №407/1378/13-а покладено саме на Слобожанське ОУПФ м. Харкова. Також скаржник покликається на норми частини 1 статті 1227 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), як на підставу належності їй, як спадкоємиці, пенсії, недоотриманої за життя батьком на виконання судового рішення у справі №407/1378/13-а. Вважає, що докази на підтвердження родинних зв`язків з ОСОБА_2 та отримання свідоцтва про смерть останнього були наявні у суду першої інстанції і питань щодо їх надання чи з`ясування цих обставин під час розгляду справи не виникало. Скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність звернення із заявою про заміну УПФУ в м. Антрациті та Антрацитівському районі правонаступником у справі №407/1378/13-а, оскільки, на її думку, виконання цього судового рішення на сьогодні неможливе ні боржником, ні органами державної виконавчої служби.

7. Відповідач 2 - Слобожанське ОУПФ м. Харкова, подало заперечення на вказану касаційну скаргу, в яких просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

7.1. На обґрунтування заперечень зазначає, що оскаржувані судові рішення ухвалені на основі правильного застосування норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, тому вважає доводи касаційної скарги безпідставними та необґрунтованими. Зокрема, відповідач 2 наголошує, що судове рішення у справі №407/1378/13-а набрало законної сили після смерті ОСОБА_2 та про його виконання за життя останній не звертався. Наголошує, що ОСОБА_1 із заявою щодо виконання такого судового рішення до Слобожанського ОУПФ м. Харкова не зверталась і не надавала управлінню жодних документів, які б ідентифікували її як представника ОСОБА_2 .

8. Відповідач 1 відзиву (заперечень) на касаційну скаргу не подав.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

9. Під час розгляду касаційної скарги колегія суддів суду касаційної інстанції враховує приписи частин 1-2 статті 341 КАС України (в редакції, чинній до 08.02.2020, далі - КАС України), згідно з якими суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

10. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України гарантовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

11. Згідно з частиною 5 статті 254 КАС України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

12. Частиною 1 статті 255 КАС України у відповідній редакції передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

13. Отже, після набрання законної сили ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.10.2015, якою було скасовано постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.06.2013 та залишено в силі постанову Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 24.04.2013 у справі №1202/291/2012 (№407/1378/13-а), остання підлягала виконанню.

14. Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, виконання постанови Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 24.04.2013 у справі №1202/291/2012 (№407/1378/13-а) було покладене на УПФУ в м. Антрациті та Антрацитівському районі, котре цим судовим рішенням зобов`язано провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Прокуратури Луганської області №ф17/534 від 10.09.2012 у відповідності зі статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з розміру 90% заробітної плати з 01.07.2012.

15. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи досліджено, що виконавчий лист у справі №1202/291/2012 (№407/1378/13-а) не видавався та до примусового виконання пред`явлений не був, відтак, положення законодавства, яке регулює порядок примусового виконання судових рішень органами державної виконавчої служби, до спірних правовідносин не застосовуються.

16. Пунктом 1, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, що затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 №28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486 (в редакції, чинній на час спірних правовідносин, далі - Положення №28-2), визначено, що управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

17. За змістом підпункту 7 пункту 4 Положення №28-2, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

18. У свою чергу, пунктом 1 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 12.05.2015 №9-1 "Про здійснення повноважень з обслуговування страхувальників", що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.05.2015 за №608/27053 (далі - Постанова №9-1) встановлено, що обслуговування страхувальників, які перебувають на обліку в управліннях Фонду, що тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, на період проведення антитерористичної операції, зокрема здійснення обліку платежів, що надходять на рахунки органів Пенсійного фонду України, відкриті в установах АТ "Ощадбанк", прийняття звітності, передбаченої законодавством, зняття з обліку страхувальників в органах Пенсійного фонду України, надання довідок, встановлених законодавством, формування звітності та виконання завдань, передбачених підпунктами 2-4, 6, 9-12, 16, 19 пункту 4 Положення №28-2, здійснювати управлінням Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаним управлінням Донецької та Луганської областей згідно з додатком до цієї постанови (далі - управління Фонду, які здійснюють повноваження з обслуговування страхувальників).

19. Додатком до Постанови №9-1 визначено перелік управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь Донецької та Луганської областей, які здійснюють повноваження з обслуговування страхувальників на період проведення антитерористичної операції, до якого включено УПФУ в м. Антрациті та Антрацитівському районі (відповідно до редакції додатку, що була чинною на час постановлення ухвали Вищого адміністративного суду України від 13.10.2015 у справі №1202/291/2012 (№407/1378/13-а), у подальшому - Антрацитівське об`єднане управління Пенсійного фонду України) як управління ПФУ, що тимчасово не здійснює або здійснює не в повному обсязі свої повноваження, та визначено, що управлінням ПФУ, яке здійснює повноваження з обслуговування його страхувальників, є Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному (далі - УПФУ в м. Рубіжному).

20. Таким чином, станом на час постановлення ухвали Вищого адміністративного суду України від 13.10.2015 у справі №1202/291/2012 (№407/1378/13-а) та на час звернення ОСОБА_1 із заявою до ПФУ, УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова, УПФУ в м. Антрациті та Антрацитівському районі не здійснювало свої повноваження.

21. Водночас, пунктом 1 Постанови №9-1 визначено вичерпний перелік повноважень, передбачених Положенням №28-2, які замість УПФУ в м. Антрациті та Антрацитівському районі повинно здійснювати УПФУ в м. Рубіжному і призначення (здійснення перерахунку) та виплата пенсії, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства на підставі підпункту 7 пункту 4 Положенням №28-2 не віднесене до такого переліку.

22. Згідно з частиною 1 статті 7 Закону №1706-VII, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

23. Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 05.11.2014 №637 (в редакції, чинній на час спірних правовідносин, далі - Постанова №637) установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509 (Офіційний вісник України, 2014 р., №81, ст. 2296; 2015 р., №70, ст. 2312). Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється в установах публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" та з використанням його платіжних пристроїв. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому.

24. Постановою Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 24.04.2013 у справі №1202/291/2012 (№407/1378/13-а) УПФУ в м. Антрациті та Антрацитівському районі зобов`язано провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Прокуратури Луганської області №ф17/534 від 10.09.2012 у відповідності зі статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з розміру 90% заробітної плати з 01.07.2012, що за своєю суттю є зобов`язанням органу виплатити даному пенсіонеру призначену раніше пенсію в іншому збільшеному розмірі.

25. У зв`язку з цим, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що відповідно до вимог Постанови №637 обов`язок з виконання постанови Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 24.04.2013 у справі №1202/291/2012 (№407/1378/13-а) покладений на територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем перебування ОСОБА_2 на обліку як внутрішньо переміщеної особи.

26. При цьому, слід наголосити, що суди попередніх інстанцій під час розгляду і вирішення справи узагалі не з`ясували тієї обставини, в якому саме територіальному органі Пенсійного фонду України ОСОБА_2 отримував пенсію та де останній перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа.

27. Попри те, що позивач у своїй позовній заяві зазначає, що таким органом було УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова, правонаступником якого є Слобожанське ОУПФ м. Харкова, оскаржувані судові рішення не містять вказівки про встановлення судами попередніх інстанцій відповідної обставини, яка мала безпосереднє значення для вирішення справи.

28. Крім того, згідно зі статтею 1227 ЦК України, на яку посилається позивач, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

29. Частиною 1 статті 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ передбачено, що суми пенсії, які належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

30. Статтею 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частина 1). У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (частина 3).

31. Тобто, для вирішення питання про те, чи має позивач право на виплату їй пенсії, присудженої ОСОБА_2 постановою Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 24.04.2013 у справі №1202/291/2012 (№407/1378/13-а), судам попередніх інстанції належало встановити те, чи виступає позивач членом сім`ї останнього, чи проживала вона разом з ним на момент смерті та/або чи успадкувала вона суму такої пенсії як спадкоємець.

32. Натомість, суд першої інстанції при прийнятті своєї постанови обмежився тим, що вказав, що позивачем не було надано доказів на підтвердження її родинних зв`язків з ОСОБА_2 та отримання свідоцтва про його смерть. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини судом першої інстанції витребувано не було. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надавала відповідні докази до суду апеляційної інстанції, проте, цим судом такі докази теж не були досліджені, а обставини, які вони підтверджують, не з`ясовувалися.

33. Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що була чинною на час прийняття оскаржуваних судових рішень, далі - КАС України), судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

34. Як передбачено частинами 1, 4-5 статті 11 КАС України у вказаній редакції, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

35. Згідно з частиною 1 статті 138 КАС України (в редакції, що була чинною на час прийняття оскаржуваних судових рішень), предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

36. Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору, з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин, а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини та надати суду додаткові докази.

37. Таким чином, суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме, не з`ясували обставин з приводу того, в якому саме територіальному органі Пенсійного фонду України ОСОБА_2 отримував пенсію та де останній перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа, а також, чи виступає позивач у справі - ОСОБА_1 , членом сім`ї останнього, чи проживала вона разом з ним на момент смерті та/або чи успадкувала вона суму пенсії як спадкоємець.

38. Зважаючи на положення частин 1-2 статті 341 КАС України (в редакції чинній до 08.02.2020), суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості самостійно встановлювати фактичні обставини справи та/або додатково перевіряти наявні у матеріалах справи докази.

39. За приписами частини 2 статті 353 КАС України (в редакції, чинній до 08.02.2020), підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

В силу вимог частини 4 цієї статті, справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

40. З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає до задоволення частково, а оскаржувані судові рішення слід скасувати з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Також, у зв`язку з цим, судом касаційної інстанції не надається оцінка решті доводів, наведених у касаційній скарзі.

Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15.01.2020 №460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 341, 349, 355-356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.05.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 у справі №641/1381/17 - скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

СуддіВ.М. Шарапа І.В. Желєзний С.М. Чиркін