Справа № 520/13755/2020
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 р. № 520/13755/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрут-сервіс" (61170, м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 16, корп. А, кв. 97) до Поліської митниці Держмитслужби (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 104) про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрут-сервіс", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 20.05.2020 №№ UА204120/2020/000160/2 та UА204120/2020/000159/2.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 20.05.2020 №№ UА204120/2020/000160/2 та UА204120/2020/000159/2 є протиправними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 12.10.2020 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача 06.11.2020 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що оскаржувані позивачем рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 20.05.2020 №№ UА204120/2020/000160/2 та UА204120/2020/000159/2 є законними та такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 13.05.2020 між компанією ECO INDUSTRY INVEST B.V. (Нідерланди) - продавцем та позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРУТ-СЕРВІС» - покупцем було укладено зовнішньоекономічний контракт № 13/05/2020-UA, за умовами якого продавець зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити картоплю продовольчу нідерландського походження врожаю 2019 року (далі -товар) за кількістю, асортиментом і ціною одиниці товару, визначеними в інвойсах.

На виконання вказаного контракту 18.05.2020 на митну територію України автомобілями НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та НОМЕР_3 / НОМЕР_4 на адресу позивача за міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) від 15.05.2020 №0168941 та № 0168942 надійшов товар вагою нетто 22 000 кг в кожному автомобілі.

Згідно з інвойсами від 15.05.2020 № 202055 та № 202056 вартість товару в кожному автомобілі склала 2750 євро.

З метою оформлення товару Поліській митниці Держмитслужби, уповноваженим представником декларанта, було подано митні декларації від 19.05.2020 року №UA204120.2020.036963 та №UA204120.2020.036970 (довідковий № 61273 та № 61281).

У графі 12 зазначених вище декларацій заявлено митну вартість товару в розмірі 104 591,9 грн., а в графі 43 цих декларацій визначено, що заявлену митну вартість розраховано за першим - основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було встановлено, що у документах, наданих позивачем до відповідача для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, відповідачем були виявлені неточності, а саме: в банківському платіжному документі зазначені інвойси INV 21/2020, 22/2020 FR 13.05.2020, що позивачем подані не були.

19.05.2020 року відповідачем - Поліською митницею Держмитслужби, було надіслано на адресу позивача електронне повідомлення, яким позивачу було повідомлено, що подані з митними деклараціями документи містять розбіжності, зокрема, в банківському платіжному документі зазначені інвойси INV 21/2020, 22/2020 FR 13.05.2020, яку не подані та було зазначено, що митний орган володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумніві у правильності визначення митної вартості товарів - МД від 13.05.2020 № UA100480/2020/804658 (0,34 USD/кг), у зв`язку з чим зобов`язав позивача надати наступні документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару; прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару для широкого кола осіб; висновки про вартість характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Листом від 20.05.2020 року декларантом позивача було повідомлено митний орган, про надання усіх необхідних для підтвердження митної вартості документів.

20.05.2020 року відповідачем були прийняті рішення №№ UА204120/2020/000160/2 та UА204120/2020/000159/2 про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів заявлену позивачем митну вартість товарів збільшено з 3632,80 євро до 6903,60 євро за курсом НБУ на день прийняття оскаржуваних рішень.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст.49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч.2 ст.52 МК України).

Відповідно до ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій статті цієї статті.

Частиною 3 ст.53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Згідно з ч.4 ст.54 МК України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 МК України).

Статтями 57, 58 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч.8 ст.57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що під час здійснення митного оформлення товару обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Зазначена позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.06.2019 в справі № 804/7761/15 ( № К/9901/4756/18 ).

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у поданих позивачем митних деклараціях 19.05.2020 року №UA204120.2020.036963 та №UA204120.2020.036970 (довідковий № 61273 та № 61281) позивачем самостійно заявлено митну вартість товару, визначену за першим методом визначення вартості товару - за ціною договору.

З аналізу наявних в матеріалах справи письмових доказів, суд погоджується з позицією митного органу щодо наявності обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості товару, оскільки встановлена наявність в документах розбіжностей і неточносте встановлених судом вище.

Зважаючи на це, декларанту 19.05.2020 року відповідачем - Поліською митницею Держмитслужби, було надіслано на адресу позивача електронне повідомлення, яким позивачу було повідомлено, що подані з митними деклараціями документи містять розбіжності, зокрема, в банківському платіжному документі зазначені інвойси INV 21/2020, 22/2020 FR 13.05.2020, яку не подані та було зазначено, що митний орган володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумніві у правильності визначення митної вартості товарів - МД від 13.05.2020 № UA100480/2020/804658 (0,34 USD/кг), у зв`язку з чим зобов`язав позивача надати наступні документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару; прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару для широкого кола осіб; висновки про вартість характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, декларантом на вимогу митного органу листом від 20.05.2020 року декларантом позивача було повідомлено митний орган, про надання усіх необхідних для підтвердження митної вартості документів.

Вищенаведене стало наслідком коригування відповідачем митної вартості імпортованого позивачем товару.

Суд зазначає, що в оскаржуваних рішеннях митний орган навів достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, а рішенню про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару передувала процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару відповідно до вимог статей 59 і 60 Митного кодексу України, як це встановлено частиною 4 статті 57 цього Кодексу, а також витребувано відомості на підтвердження митної вартості вказаного товару.

За наявності обґрунтованого сумніву у правильному визначенні митної вартості товару у зв`язку з відсутністю у наданих декларантом документах, що дозволяють чітко ідентифікувати оцінюваний товар відомостей про об`єктивні і достовірні дані на підтвердження митої вартості імпортованого транспортного засобу за ціною договору, у відповідача були правові підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, однак позивач на його вимогу не надав.

За таких обставин, суд погоджується з відповідачем, що документи, надані позивачем до митних декларацій, містять розбіжності щодо заявленої вартості товару, а враховуючи ненадання декларантом додаткових документів, які б усували вказані розбіжності, дії відповідача щодо коригування є цілком правомірними, а отже рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 20.05.2020 №№ UА204120/2020/000160/2 та UА204120/2020/000159/2 є правомірними та такими, що винесені в межах чинного законодавства України.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрут-сервіс" (61170, м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 16, корп. А, кв. 97) до Поліської митниці Держмитслужби (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 104) про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.