Справа № 600/1198/20-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/1198/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Новоселицької міської ради (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним Рішення №39/125 від 11.06.2020 року Новоселицької міської ради Чернівецької області про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,50 га,, яка розташована на території Новоселицької ОТГ за межами села Рингач Новоселицького району Чернівецької області із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Новоселицьку міську раду Чернівецької області повторно розглянути на пленарному засіданні заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га., яка розташована на території Новоселицької ОТГ за межами села Рингач Новоселицького району Чернівецької області із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, відповідно до вимог закону;

- зобов`язати Новоселицьку міську раду Чернівецької області подати до Чернівецького окружного адміністративного суду в місячний строк після набрання цим рішенням законної сили - звіт про виконання судового рішення.

1.2. Ухвалою суду від 13.08.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.1. Рішенням 39 сесії VII скликання Новоселицької міської ради Чернівецької області №39/125 від 11.06.2020 року «Про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність за межами села Рингач гр. ОСОБА_1 » надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки орієнтовною площею 0,50 га, яка розташована на території Новоселицької ОТГ за межами села Рингач, Новоселицького району, Чернівецької області із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства.

2.2. З таким рішенням Новоселицької міської ради позивач не згідна, що і обумовило звернення до суду з цим позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

3.1. В обґрунтування позовних вимог у поданих до суду завах по суті справи позивач зазначає, що рішення щодо надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею тільки на 0,50 га, є протиправними, так як згідно заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, яка не була належним чином розглянута відповідачем, вона просила надати земельну ділянку орієнтовною площею 2,0 га.

3.2. Вказує, що ст. 118 Земельного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, які передбачені законом та були нею подані із заявою про надання дозволу на розробку землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки, площею 2,0 га. для ведення особистого селянського господарства за межами села Рингач. Крім цього, площу земельної ділянки, яку вона просить надати їй у власність відповідає нормам ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, якою передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

3.3. Відтак стверджує, що в порушення вимог ст. 118 Земельного кодексу України, відповідачем не було належним чином розглянуто її заяву та відповідно неправомірно прийнято рішення №39/125 від 11.06.2020 року, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність орієнтовною площею лише 0,50 га., при цьому безпідставно відмовивши у 1,50 га.

3.4. Водночас зауважує, що відповідачем жодним чином не мотивовано відмову у наданні їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,50 га, та не вказано підстав відмови у наданні такого дозволу, виключний перелік яких встановлений у ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Позиція відповідача

3.5. 05.12.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує щодо позову та просить суд відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

3.6. Так, зазначає, що згідно рішення VII сесії Рингацької сільської ради народних депутатів XXI скликання 1991 року № 53 встановлено максимальну норму виділення земельних ділянок в межах села Рингач для ведення особистого селянського господарства не більше 0,50 га, за межами села Рингач 0,25 га. Керуючись вищенаведеним Новоселицька міська рада прийняла рішення і надала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки орієнтовною площею 0,50 га, яка розташована на території Новоселиької ОТГ за межами села Рингач, Новоселицького району, Чернівецької області із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства без порушень законодавства України в межах норми безоплатної приватизації.

IV. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4.1. Заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

V. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

5.1. Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що з метою отримання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Новоселицької ОТГ за межами села Рингач, Новоселицького району, Чернівецької області представник позивача звернувся до Новоселицької міської ради із відповідною заявою від 11.02.2020 року (а.с. 9). До вказаної заяви додано графічний матеріал із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки (а.с. 8).

5.2. Однак, Рішенням 39 сесії VII скликання Новоселицької міської ради Чернівецької області №39/125 від 11.06.2020 року «Про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність за межами села Рингач гр. ОСОБА_1 » ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею лише 0,50 га, яка розташована на території Новоселицької ОТГ за межами села Рингач, Новоселицького району, Чернівецької області із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства (а.с. 10).

VІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

6.1. Предметом цього позову є Рішення Новоселицької міської ради Чернівецької області №39/125 від 11.06.2020 року, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею лише 0,50 га, яка розташована на території Новоселицької ОТГ за межами села Рингач, Новоселицького району, Чернівецької області із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, а тому, у цій справі, суд має надати оцінку на предмет правомірності такого рішення через призму верховенства права.

6.2. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

6.3. Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

6.4. Статтями 2 та 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

6.5. Відповідно до статті 25 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року, №858-IV (далі - Закон №858-IV) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним із видів документів із землеустрою.

6.6. Згідно із частиною 1 статті 50 Закону №858-IV проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

6.7. Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

6.8. Згідно із частиною 1 статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

6.9. Пунктом "а" частини 3 статті 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

6.10. Статтею 121 ЗК України встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Згідно пункту "б" частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

6.11. Статтею 118 ЗК України передбачений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

6.12. Зокрема, відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

6.13. У свою чергу, згідно із частиною 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

6.14. Отже, із системного аналізу вказаних норм видно, що законодавцем визначено процедуру набуття громадянами у власність або користування земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

6.15. Нормами ЗК України також чітко визначені підстави, за наявності яких заявнику може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Даний перелік є вичерпним. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

6.16. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Верховного Суду 08 вересня 2020 року у справі № 812/1450/17.

6.17. Судом у цій справі встановлено, що Рішенням 39 сесії VII скликання Новоселицької міської ради Чернівецької області №39/125 від 11.06.2020 року «Про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність за межами села Рингач гр. ОСОБА_1 » ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею лише 0,50 га, яка розташована на території Новоселицької ОТГ за межами села Рингач, Новоселицького району, Чернівецької області із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства. Однак, звертаючись до Новоселицької міської із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки, представник позивача визначив орієнтовну площу земельної ділянки у розмірі 2,0 га.

6.18. Як зазначено судом вище, законодавцем визначено допустимий розмір земельної ділянки для безоплатної передачі громадянам для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

6.19. У відповідності до вимог частини 6 статті 118 ЗК України, до заяви від 11.02.2020 року про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність представником позивача додано графічний матеріал із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки (а.с. 8). Дослідженням вказаного графічного матеріалу судом встановлено, що на місці обраного позивачем бажаного місця розташування знаходиться несформована земельна ділянка. Відтак, відповідач без належного обґрунтування, не дослідивши додані до клопотання позивача матеріали, надав дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею лише 0,50 га.

6.20. Однак, на переконання суду, така позиція відповідача суперечить положенням ЗК України, оскільки позивачем заявлено розмір земельної ділянки, який не перевищує допустимий ЗК України для категорії земель для ведення особистого селянського господарства.

6.21. У свою чергу, представник позивача у відзиві на позовну заяву стверджує, що надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею лише 0,50 га є наслідком виконання рішення VII сесії Рингацької сільського ради народних депутатів XXI скликання 1991 року № 53, яким встановлено максимальну норму виділення земельних ділянок в межах села Рингач для ведення особистого селянського господарства не більше 0,50 га, за межами села Рингач 0,25 га.

6.22. Однак, на переконання суду, така позиція відповідача суперечить положенням ЗК України, які не містять зазначеної підстави для відмови у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки. Водночас слід зазначити, що наведене рішення Рингацької сільського ради врегульовує питання максимальної норми присадибних ділянок, а не для ведення особистого селянського господарства.

6.23. Як зазначено судом вище, підстави для відмови у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність або користування, які зазначені в абзаці 1 частини 7 статті 118 ЗК України не підлягають розширеному тлумаченню, визначений нею перелік підстав для відмови є вичерпним, що зокрема слідує із слова "лише".

6.24. Посилання відповідача на рішенням Рингацької сільської ради народних депутатів XXI скликання 1991 року № 53, як на правовий акт локальної дії, що прийнятий у якості реалізації наданих органам місцевого самоврядування Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" повноважень, не надає відповідачу право відмовляти у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

6.25. При цьому, про існування рішення Рингацької сільської ради народних депутатів XXI скликання 1991 року № 53 представник відповідача зазначав вже у суді у відзиві на позовну заяву, проте посилань на такі підстави оскаржене рішення Новоселицької міської ради Чернівецької області №39/125 від 11.06.2020 року не містить.

6.26. Натомість, адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності ("виправдання") свого рішення.

6.27. Такий висновок суду також узгоджується із правовою позицією, викладеною у згадуваній постанові Верховного Суду від 17.12.2018 року по справі №509/4156/15-а.

6.28. За таких обставин, суд вважає, що рішення 39 сесії VII скликання Новоселицької міської ради Чернівецької області №39/125 від 11.06.2020 року «Про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність за межами села Рингач гр. ОСОБА_1 » прийнято з порушенням норм Земельного кодексу України, та не може вважатися обґрунтованим, добросовісним і законним, оскільки належних мотивів та причин надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки, яка розташована на території Новоселицької ОТГ за межами села Рингач, Новоселицького району, Чернівецької області із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею лише 0,50 га, у вказаному рішення органу місцевого самоврядування не наведено.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

7.1. Аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності, суд вважає, що надаючи ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки, яка розташована на території Новоселицької ОТГ за межами села Рингач, Новоселицького району, Чернівецької області із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею лише 0,50 га замість 2,0 га відповідач діяв всупереч положень частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

7.2. Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно частини 2 цієї статті Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

7.3. Відповідачем не доведено суду правомірність прийняття Рішення №39/125 від 11.06.2020 року, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача. А тому, позов в частині визнання протиправним Рішення Новоселицької міської ради Чернівецької області №39/125 від 11.06.2020 року підлягає задоволенню.

7.4. Окрім цього, враховуючи положення пункту 2 частини 2 статті 245 КАС щодо способу захисту порушеного права у разі визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, а також положення частини 2 статті 9 КАС України щодо права суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, з метою відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідним у цій справі вийти за межі позовних вимог та скасувати Рішення Новоселицької міської ради Чернівецької області №39/125 від 11.06.2020 року.

7.5. Задовольняючи позов в частині визнання протиправним та скасування Рішення Новоселицької міської ради Чернівецької області №39/125 від 11.06.2020 року, суд враховує, що згідно з частиною 4 статті 122 ЗК України питання щодо відведення спірної земельної ділянки у власність належить саме до компетенції відповідача, який, в свою чергу безпідставно надав позивачу дозвіл на складання проекту відведення лише частини земельної ділянки у власність.

7.6. Відтак, щодо вимоги позивача зобов`язати Новоселицьку міську раду Чернівецької області повторно розглянути на пленарному засіданні заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га., яка розташована на території Новоселицької ОТГ за межами села Рингач Новоселицького району Чернівецької області із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, відповідно до вимог закону суд зазначає наступне.

7.7. Зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в повній мірі відповідає завданням та меті адміністративного судочинства.

7.8. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню з підстав викладених у його мотивувальній частині.

7.9. Водночас, суд звертає увагу на те, що повторний розгляд заяви ОСОБА_1 повинен бути здійснений з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цього рішення.

7.10. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що при прийнятті рішення відповідачем щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відсутній адміністративний розсуд, оскільки розсуд передбачає повноваження обирати у конкретній ситуації з правомірних альтернатив відповідний правомірний варіант поведінки/рішення. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слів "може", "або".

7.11. У випадку, коли повноваження суб`єкта владних повноважень сформульовані через формулу дихотомії "задоволити-відмовити", а фактично законодавство не передбачає альтернативи рішення при зверненні особи у разі виконання нею вимог закону, будь-які дискусії про дискреційні повноваження стають безпредметними. Встановити наявність чи відсутність умов дії норми не можна відносити до адміністративного розсуду.

7.12. Разом з цим, щодо прохання позивача у позові про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду суд зазначає наступне.

7.13. Згідно частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

7.14. Правові норми, закріплені у частині 1 статті 382 КАС України, кореспондуються з положеннями, зокрема, пункту 1 частини 6 статті 246 КАС України, згідно з якими, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення.

7.15. З аналізу наведених норм вбачається, що судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може встановити під час прийняття рішення у справі.

7.16. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

7.17. При цьому, зазначені процесуальні дії є правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

7.18. Висновки аналогічного характеру викладені у додатковій постанові Верховного Суду по справі №235/7638/16-а від 31.07.2018 року.

7.19. Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

7.20. Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

7.21. Згідно з вимогами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

7.22. Враховуючи викладене, суд зазначає, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

7.23. Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень, разом з тим, позивачем у позовній заяві не доведено наявність доказів, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб. За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

7.24. В сукупності викладених обставин, суд доходить висновку, що наразі відсутні обставини та докази, які б свідчили про невиконання або неналежне виконання відповідачем рішення суду в даній адміністративній справі у добровільному порядку, а тому підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду наразі немає.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

8.1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

8.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією №9 від 11.08.2020 року (а.с. 6).

8.3. Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 840 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення 39 сесії VII скликання Новоселицької міської ради Чернівецької області №39/125 від 11.06.2020 року «Про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність за межами села Рингач гр. ОСОБА_1 ».

3. Зобов`язати Новоселицьку міську раду Чернівецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована на території Новоселицької ОТГ за межами села Рингач Новоселицького району Чернівецької області із земель сільськогосподарського призначення, з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цього рішення.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької міської ради судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції №9 від 11.08.2020 року судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (60330, Чернівецька обл., Новоселицький р-н, с. Рингач, РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Новоселицька міська рада Чернівецького району Чернівецької області (60300, Чернівецька обл., Новоселицький р-н, м. Новоселиця, вул. Чкалова, буд. 3, ).

Суддя О.В. Анісімов