Справа № 460/4159/20
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2020 року м. Рівне №460/4159/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гудими Н.С. за участю секретаря судового засідання В.М. Лесько та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Троянчук Д.М.,

відповідача: представник Юхименко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі по тексту, - ГУ ДПС у Рівненській області), яким просив визнати протиправними дії ГУ ДПС у Рівненській області щодо нарахування в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пені в сумі 39 442,11 грн. з податку на доходи фізичних осіб та пені в сумі 11 855,77 грн. з військового збору в автоматичному режимі за результатами річного декларування за 2017 рік (декларація від 27.03.2018 року №56617); зобов`язати відповідача виключити пеню в сумі 39 442,11 грн. з податку на доходи фізичних осіб та пеню в сумі 11 855,77 грн. з військового збору з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а також зобов`язати виключити з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) записи про нарахування податкової заборгованості, в тому числі сум недоїмки та пені, нарахованих у зв`язку та внаслідок подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік №56617 від 27.03.2018 та сплати податкових зобов`язань, задекларованих у такій податковій декларації.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 27.03.2018 позивачем було подано до податкового органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, де зазначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 172500 грн. та суму податкових зобов`язань з військового збору в розмірі 51750 грн. В подальшому позивачем з метою виправлення виявленої помилки, 27.03.2020 року подано до ГУ ДФС у Рівненській області уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, якою зменшено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 172500 грн. та суму податкових зобов`язань з військового збору в розмірі 51720 грн. Однак, 27.03.2020 року відповідачем на підставі п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України нараховано в інтегрованій картці платника пеню в сумі 39 442,11 грн. з ПДФО та 11 855,77 грн. з військового збору за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань, з якими позивач не згідний. Вважає, що подання уточнюючої декларації у зв`язку з виявленням допущених помилок не є джерелом сплати податкового боргу в розумінні ст. 87 Податкового кодексу України. Сплати зазначеної суми боргу, що підтверджується відповідним платіжним документом, чи за рахунок майна платника податку, або у разі зарахування в рахунок погашення податкового боргу надміру сплачених сум з інших платежів, або за рахунок дебіторської заборгованості платника податку не відбувалося, а отже й відсутній момент для початку та закінчення нарахування пені. З огляду на наведене, позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 08.07.2020 та встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов (а.с.18-20).

03.07.2020 від Головного управління ДПС у Рівненській області надійшов відзив на позовну заяву (а.с.27-28), згідно з яким відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень зазначив, що 27.03.2018 позивач подав звітну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік №56617, згідно з якою платник, як громадянин, окрім інших доходів задекларував отримані доходи від операцій з продажу (обміну) об`єктів рухомого та/або нерухомого майна на суму 3450000 грн., суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником податків за результатами звітного (податкового) року - 172500,00 грн. та суму податкових зобов`язань з військового збору, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником податків за результатами звітного року - 51750,00 грн. Згодом, 27.03.2020 позивачем подано уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 №41172, в якій зазначено зменшення суми, яка підлягала перерахуванню до бюджету з податку на доходи фізичних осіб в сумі - 172500 грн, по військовому збору - 51720,00 грн. Стверджує, що відповідно до п.129.9 ст. 129 Податкового кодексу України у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податку помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу пеня, передбачена цією статтею, не нараховується, якщо зміни до податкової звітності внесені протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом. Також зауважує, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання. Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів па відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу га/або грошових зобов`язань. Також, у разі погашення суми податкового боргу (його частини) іншим шляхом, зокрема при поданні платником податків декларацій (у тому числі уточнюючих) з від`ємним значенням суми податкових зобов`язань тощо, нарахування пені закінчується датою фактичного здійснення такого погашення, зафіксованою у відповідних документах. За таких обставин вважає, що у контролюючого органу відсутні підстави для скасування пені, нарахованої в ІКП платника податків, оскільки така пеня розрахована автоматично, в порядку, визначеному ст.129 Податкового кодексу України та Порядком №422. З викладених підстав просив у позові відмовити.

08.07.2020 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 03.09.2020.

Ухвалою суду від 03.09.2020 підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 22.09.2020 (а.с.72-75).

В судовому засіданні 22.09.2020 оголошено перерву до 20.10.2020, у зв`язку з витребуванням у відповідача копій інтегрованих карток платника податків ОСОБА_1 з військового збору та податку на доходи фізичних осіб з актуальними на час розгляду справи показниками.

Ухвалою суду від 20.10.2020 повторно витребувано у відповідача додаткові докази у справі, у зв`язку з чим оголошено перерву в судовому засіданні до 17.11.2020 (а.с.94).

09.11.2020 відповідачем виконано вимоги протокольної ухвали суду від 22.09.20 та ухвали суду від 20.10.2020, надано копії інтегрованих карток платника ОСОБА_1 станом на листопад 2020 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, які співпадають з викладеними у заявах по суті, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті в їх сукупності, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив таке.

27.03.2018 позивачем подано до податкового органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, в якій у рядку 22.1 «Сума податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником податків за результатами звітного (податкового) року (додатне значення (рядок 18 - рядок 19 - рядок 20 - рядок 21)» позивачем зазначено 172 500 грн.(а.с.8-10).

У рядку 23.1 «Сума податкових зобов`язань з військового збору, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником податків за результатами звітного (податкового) року (графа 7 рядка 10)» позивачем зазначено 51 750 грн.

Згодом, позивачем самостійно виявлено допущену ним помилку у рядках 22.1 та 23.1 вказаної декларації, внаслідок чого така містить недостовірні відомості.

У зв`язку з цим, 27.03.2020 позивачем подано до ГУ ДФС у Рівненській області (нині, - ГУ ДПС у Рівненській області) уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, в якому виправлено допущену помилку, а саме: в рядку 22.2 «Зменшення суми, яка підлягала перерахуванню до бюджету (рядок 20 - рядок 21), якщо рядок 20 - рядок 21 < рядок 21 (значення вказується без знака «-») зазначено суму 172 500 грн. з ПДФО та 51 720 грн. з військового збору (а.с.11-13, а.с.34-35).

Зміст інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код класифікації доходів 11010500) станом на 31.03.2020 свідчить, що 27.03.2020 відповідачем проведено операцію за кодом 9Z0, якою у картці платника відображено запис «Зменшення боргу минулих років податкова декларація про майновий стан і доходи (для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) №56617 по податковій декларації про майновий стан і доходи №41172 від 27.03.2020» на суму 172500 грн. та операцію за кодом 2N1, запис «Нараховано пені ІКП на борг минулих років (пп.129.1.1 ст. 129 ПКУ) з 30.10.2018 по 27.03.2020 на податкову декларацію про майновий стан і доходи №56617 від 27.03.2018» - внаслідок якої відображено суму нарахованої пені з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 39442,10 (а.с.7).

Зміст інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код класифікації доходів бюджету 11011001) станом на 31.03.2020 свідчить, що 27.03.2020 відповідачем проведено операцію за кодом 9Z0, якою у картці платника відображено запис «Зменшення боргу минулих років податкова декларація про майновий стан і доходи (для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) №56617 по податковій декларації про майновий стан і доходи №41172 від 27.03.2020» на суму 51720 грн. та операцію за кодом 2N1, запис «Нараховано пені ІКП на борг минулих років (пп.129.1.1 ст. 129 ПКУ) з 30.10.2018 по 27.03.2020 на податкову декларацію про майновий стан і доходи №56617 від 27.03.2018» - внаслідок якої відображено суму нарахованої пені з військового збору в розмірі 39442,10 (а.с.6).

У травні 2020 року ГУ ДПС у Рівненській області листом за №6002/ФОП/17-00-50-07 від 28.05.2020 (а.с.5), повідомило позивачу, що станом на 28.05.2020 згідно з інформаційно-телекомунікаційною системою Головного управління ДПС у Рівненській області за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) рахується податковий борг на загальну суму 51297,88 грн., в т.ч.:

- Податок з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (11010500) - 39 442,11 грн.;

- Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (11011001) - 11 855,77 грн.

З наданих відповідачем на вимогу суду копій інтегрованих карток платника податків ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, та військового збору станом на листопад 2020 року судом встановлено, що сума нарахованої позивачу внаслідок подання останнім уточнюючої декларації № 41172 від 27.03.2020 пені за період з 30.10.2018 по 27.03.2020 з податку на доходи фізичних осіб становить 38113,01 грн., з військового збору - 11427,27 грн.(а.с.98-99).

Не погодившись з такими діями податкового органу щодо нарахування пені, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує і керується таким.

Відповідно до п.49.1 та п.49.2 ст.49 Податкового кодексу України - податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до ст. 50 Податкового кодексу України - у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Наведені норми податкового законодавства свідчать, що платник податку має право у разі виявлення помилок в оформленні податкових декларацій подати до неї уточнюючий розрахунок.

При цьому, лише виявлення факту заниження податкового зобов`язання призводить до виникнення у позивача підстав для нарахування пені за подання такого уточнюючого розрахунку та за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

З системного аналізу зазначених норм вбачається, у разі виявлення помилок в оформленні податкових декларацій платник податків зобов`язаний подати до неї уточнюючий розрахунок.

Як встановлено судом раніше, позивачем було подано до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік уточнюючу декларацію від 27.03.2020 року у зв`язку із виявленням допущених у її оформленні помилок, що призвели до неправильного визначення податку на доходи фізичних осіб та військового збору за звітній податковий період (2017). Вказану уточнюючу декларацію прийнято відповідачем 27.03.2020 та проведено по обліку.

В силу вимог пп. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України, нарахування пені розпочинається:

при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Відповідно до пп. 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України - нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань;

Таким чином, обов`язковою умовою для нарахування пені на підставі ст. 129 Податкового кодексу України є сплата грошового зобов`язання або факт погашення податкового боргу.

Відповідно до пп. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

Згідно з п.п.14.1.152 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України - погашення податкового боргу це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, що підтверджується відповідним документом.

При цьому слід враховувати, що ст.87 Податкового кодексу України визначено вичерпний перелік джерел погашення податкового боргу.

Пунктами 87.1 та 87.2 ст.87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу;

в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України".

Відповідно до вимог пункту 87.5 ст.87 Податкового кодексу України, у разі якщо здійснення заходів щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, не привело до повного погашення суми податкового боргу або у разі недостатності у платника коштів для погашення податкового боргу, контролюючий орган визначає дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав, джерелом погашення податкового боргу такого платника податків.

Отже, аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що іншим джерелом погашення податкового боргу окрім власних коштів, майна платника податків та за рахунок надміру сплачених сум може бути лише дебіторська заборгованість платника податків, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи. При цьому зазначена норма закону передбачає обов`язково зміни у майновому стані такого платника податків.

Водночас, як свідчать матеріали справи, позивач не здійснював погашення податкового боргу, позаяк подання уточнюючої декларації у зв`язку з виявленням допущених помилок не є джерелом сплати податкового боргу в розумінні ст. 87 Податкового кодексу України. Сплати зазначеної суми боргу, що підтверджується відповідним платіжним документом, чи за рахунок майна платника податку, або у разі зарахування в рахунок погашення податкового боргу надміру сплачених сум з інших платежів, або за рахунок дебіторської заборгованості платника податку не відбулося, а отже й відсутній момент для початку та закінчення нарахування пені.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року по справі №817/3148/14 (номер в ЄДРСР 82685554).

З огляду на викладене, суд констатує, що поданням уточнюючого розрахунку позивачем відкориговано показники сум податкових зобов`язань за 2017 рік в сторону їх зменшення, а не здійснено сплату грошових зобов`язань чи погашено податковий борг, отже у спірних правовідносинах відсутній об`єкт нарахування пені як такий. Жодних доказів зворотного податковим органом суду не надано, матеріали справи не містять і судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не погашався податковий борг, а лише виправлено допущену помилку, що виявилася у неправильному зазначенні суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, суд дійшов висновку, що дії відповідача по нарахуванню за період з 30.10.2018 по 27.03.2020 ОСОБА_1 пені з ПДФО в сумі 38113,01 грн. та пені з військового збору в сумі 11427,27 грн. через подання платником податків уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний податковий період 2017 року від 27.03.2020, є протиправними.

Стосовно похідної позовної вимоги про зобов`язання відповідача виключити пеню з інтегрованої картки платника податків, суд враховує наступне.

Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422, визначено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу (п. 1 Розділу II Порядку №422).

Тобто, інтегрована картка є документом, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету. Зазначення в ньому суми недоїмки та пені, які не підлягають сплаті в даному випадку, але в картці зазначені як наявна заборгованість, порушує права позивача, оскільки відображає суму неіснуючого податкового боргу та впливає на стан подальших розрахунків по податку.

Згідно з положеннями пункту 5 розділу І Порядку №422, контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

У разі встановлення, що перекручення (викривлення) показників допущене у результаті умисних дій працівників органів ДФС, такі працівники притягуються до відповідальності у встановленому законодавством порядку.

Первинними документами, на підставі яких вносяться первинні показники до інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, є: ухвала суду про відкриття провадження; ухвала про забезпечення позову; ухвала суду про відкриття апеляційного провадження; ухвала суду про відкриття касаційного провадження; ухвала суду касаційної інстанції про зупинення виконання рішення; рішення суду, прийняте по суті, що набрало законної сили (перша інстанція, апеляційна чи касаційна інстанція, Верховний Суд України) (пункт 2 розділу VII Порядку №422).

З огляду на те, що в ході розгляду цієї справи судом встановлено протиправність дій відповідача у спірних правовідносинах щодо нарахування за період з 30.10.2018 по 27.03.2020 ОСОБА_1 пені з ПДФО в сумі 38113,01 грн. та пені з військового збору в сумі 11427,27 грн., (а не як зазначалося позивачем у позові - пені з ПДФО в сумі 39442,11 і пені з військового збору в сумі 11855,77 грн.), то суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення і похідної позовної вимоги у відповідних частинах.

Таким чином, порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання Головного управління ДПС у Рівненській області виключити з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб дані (запис, операцію) про нарахування пені з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 38113,01 грн. та з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 з військового збору дані (запис, операцію) - про нарахування пені з військового збору в розмірі 11427,27 грн.

Водночас, позовні вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС у Рівненській області виключити з інтегрованої картки платника податків (позивача) записи про нарахування податкової заборгованості, в тому числі сум недоїмки та пені, нарахованих у зв`язку та внаслідок подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік №56617 від 27.03.2018 та сплати податкових зобов`язань, задекларованих у такій податковій декларації, до задоволення не підлягають з огляду на таке.

Як свідчать дані ІКПП ОСОБА_1 по сплаті військового збору, позивач згідно з первинно поданою податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2017 рік від 27.03.2018 року самостійно визначив податкове зобов`язання з військового збору у сумі 51750 грн. та внаслідок виправлення допущеної помилки уточнюючою податковою декларацією від 27.03.2020 зменшив його на суму 51720 грн. Таким чином, за результатами подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік №56617 від 27.03.2018, з урахуванням уточнюючої податкової декларації від 27.03.2020, за позивачем на час розгляду справи рахується недоїмка з військового збору у розмірі 30 грн.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково.

Інші доводи та аргументи учасників справи не спростовують висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності вчинених дій у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Керуючись вимогами ч.3 ст.139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд.12, м.Рівне, 33023, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Рівненській області щодо нарахування та відображення в інтегрованих картках платника податків ОСОБА_1 пені з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 38113,01 грн. та пені з військового збору в розмірі 11427,27 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Рівненській області виключити з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб дані (запис, операцію) про нарахування пені з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 38113,01 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Рівненській області виключити з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 з військового збору дані (запис, операцію) про нарахування пені з військового збору в розмірі 11427,27 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір у розмірі 560,53 (п`ятсот шістдесят) грн. 53 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 04 грудня 2020 року.

Суддя Н.С. Гудима