Справа № 417/3161/16-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року справа №417/3161/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року в справі №417/3161/16-а (головуючий І інстанції Свергун І.О., повний текст рішення складено та підписано 28 серпня 2020 року в м. Сєвєродонецьк) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Станично-Луганського відділення про визнання незаконними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Станично-Луганського відділення про визнання незаконними та скасування постанов від 31.01.2016р. № 1220/90247/90247/6 про припинення виплати в розмірі 2088,72 грн; від 25.07.2016р. № 1220/90247/90247/7 про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати в розмірі 2088,72 грн з 20.07.2016 року; від 19.09.2016р. №1220/90247/90247/8 про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати в розмірі 335,81 грн з 01.02.2016р. по 19.07.2016р.; зобов`язати призначити щомісячну страхову виплату з 18.12.2014р. виходячи з розміру середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до Постанови КМУ № 1266 від 26.09.2001р. в редакції, що діяла на момент виникнення страхового випадку, та провести перерахунок щомісячних страхових виплат.

Постановою Марківського районного суду Луганської області від 17.11.2016р. позовні вимоги ОСОБА_1 до ВВД ФСС НВВПЗУ в Станично-Луганському районі про визнання постанов незаконними, їх скасування та зобов`язання провести перерахунок щомісячних страхових виплат задоволено повністю, визнано незаконними та скасовано постанови відділення ВДФ у Станично-Луганському районі: від 31 січня 2016 року №1220/90247/90247/6 про припинення виплати в розмірі 2088,72 грн.; від 25 липня 2016 року №1220/90247/90247/7 про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати в розмірі 2088,72 грн. з 20.07.2016 року; від 19 вересня 2016 року №1220/90247/90247/8 про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати в розмірі 335,81 грн. з 01.02.2016 року по 19.07.2016 року. Зобов`язано ВВД ФСС НВВПЗУ в Станично-Луганському районі призначати ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату з 18 грудня 2014 року виходячи із розміру середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до Постанови КМУ № 1266 від 26.09.2001 в редакції, що діяла на момент виникнення страхового випадку та провести перерахунок щомісячних страхових виплат (том 1 арк. спр. 93-96).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.07.2017р. постанову Марківського районного суду Луганської області від 17 листопада 2016 року у справі № 417/3161/16-а скасовано, прийнято нову постанову. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ВВД ФСС НВВПЗУ в Станично-Луганському районі про визнання постанов незаконними, їх скасування та зобов`язання провести перерахунок щомісячних страхових виплат відмовлено (том 1 арк. спр. 138-140).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.03.2020р. постанову Марківського районного суду Луганської області від 17.11.2016р. та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.01.2017р. скасовано, а справу №417/3161/16-а направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Марківського районного суду від 11 червня 2020 року адміністративну справу передано до Луганського окружного адміністративного суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано постанову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Станично-Луганському районі від 31.01.2016р. №1220/90247/90247/6 про припинення щомісячної страхової виплати з 01.02.2016р.; визнано протиправною та скасовано постанову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Станично-Луганському районі від 31.01.2016р. № 1220/90247/90247/3 про призначення щомісячної страхової виплати з 18.12.2014р. по 31.01.2016р. в розмірі 335,81 грн.; визнано протиправною та скасовано постанову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Станично-Луганському районі від 19.09.2016р. №1220/90247/90247/8 про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати з 01.02.2016р. по 19.07.2016р. в розмірі 335,81 грн.; зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області здійснити перерахунок призначеної щомісячної страхової виплати за період з 18.12.2014р. по 19.07.2016р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги положення пункту 3.6.3 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007р. № 24, за приписами якого у разі, якщо потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв`язку з одним і тим самим нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Згідно довідки УПФУ в Марківському районі від 09.04.2015 року потерпілій з 18.12.2014 року була призначена пенсія по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або профзахворювання як інваліду 1 групи. Зазначена інформація також підтверджена довідками УПФУ в Марківському районі від 04.02.2016 року №283/02-19 та від 18.05.2016 року №1186/02-19. Судом також не було враховано, що згідно п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. N 1266, якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа не мала заробітку (грошового забезпечення) з поважних причин, що зазначені у пункті 4 цього Порядку, або якщо страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата (грошове забезпечення) для розрахунку страхових виплат та оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця визначається виходячи з місячної тарифної ставки (посадового окладу), встановленої працівникові на момент настання страхового випадку. Відповідач вважає, що оскільки позивачка знаходилась на лікарняному з 10.02.2014 року по 20.11.2014 року згідно довідки Марківського РТМО від 24.12.2014 року та з 21.11.2014 року по 10.12.2014 року згідно листа Марківського РТМО від 31.08.2016 року, то у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку позивачка не мала заробітку з поважних причин і тому для розрахунку виплат була взята до уваги саме тарифна ставка (посадовий оклад) в розмірі 2320,80грн..

На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Позивачкою на адресу суду надіслано клопотання про розгляд справи за її відсутністю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивачка працювала лікарем-фтізіатром Марківського РТМО Луганської області, що не заперечується сторонами.

Позивачці встановлена перша група інвалідності зі стійкою втратою професійної працездатності 90% з 18.12.2014р. безстроково, що підтверджується висновком МСЕК від 25.12.2014р. серії 12ААА №008502 (том 1 арк. спр. 11), у зв`язку з чим позивачка звернулася до ВВД ФСС НВВПЗУ в Станично-Луганському районі для отримання страхових виплат.

Постановою ВВД ФСС НВВПЗУ в Станично-Луганському районі від 22.04.2015р. №1220/90247/90247/1 позивача було взято на облік з 18.12.2014р., з зареєстрованим страховим випадком профзахворювання, отриманим 18.12.2014р. (том 1 арк. спр. 107).

Постановою ВВД ФСС НВВПЗУ в Станично-Луганському районі від 22.04.2015р. №1220/90247/90247/3 призначено позивачці щомісячні страхові виплати в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсують відповідну частину втраченого заробітку, які були розраховані позивачці з урахуванням відсотка втрати працездатності 90%, середньомісячної заробітної плати для розрахунку страхових виплат 2320,80 грн, пенсії по інвалідності 0,00 грн. - в розмірі 2088,72 грн.; виплату провадити з 18 грудня 2014 року безстроково. Також потерпілій було проведено донарахування щомісячних виплат за: грудень 2014 року в розмірі 943,29 грн; січень 2015 року в розмірі 2088,72 грн; лютий 2015 року в розмірі 2088,72 грн; березень 2015 року в розмірі 2088,72 грн (том 1 арк. спр. 108-109).

Управлінням ВД ФСС НВВПЗУ у Луганській районі проведено перевірку, за результатами якої складено Акт перевірки додержання норм законодавства із соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань при призначенні страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у ВВД ФСС НВВПЗУ в Станично-Луганському районі від 18.12.2015р. № 6, яким встановлено, що в порушення п. 3.6.3 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007р. № 24, при призначенні щомісячних страхових виплат позивачці не враховано пенсію по інвалідності внаслідок професійного захворювання, що призвело до призначення завищеного розміру щомісячних страхових виплат (том 1 арк. спр. 46-47).

Постановою ВВД ФСС НВВПЗУ в Станично-Луганському районі від 31.01.2016р. №1220/90247/90247/6 позивачці припинено щомісячну страхову виплату з 01.02.2016р. (том 1 арк. спр. 45).

Постановою ВВД ФСС НВВПЗУ в Станично-Луганському районі від 31.01.2016р. №1220/90247/90247/3 призначено позивачці щомісячну страхову виплату в розмірі 335,81 грн, які були розраховані потерпілій з урахуванням відсотка втрати працездатності 90%, середньомісячної заробітної плати для розрахунку страхових виплат 2320,80 грн, пенсії по інвалідності 1984,99 грн; виплату провадити з 18.12.2014р. по 31.01.2016р. (том 1 арк. спр. 41-42).

Постановою ВВД ФСС НВВПЗУ в Станично-Луганському районі від 25.07.2016р. №1220/90247/90247/7 продовжено потерпілій раніше призначену щомісячну страхову виплату в розмірі 2088,72 грн, які були розраховані потерпілій з урахуванням відсотка втрати працездатності 90%, середньомісячної заробітної плати для розрахунку страхових виплат 2320,80 грн, пенсії по інвалідності 0,00 грн; виплату провадити з 20.07.2016р. безстроково (том 1 арк. спр. 38-39).

Постановою ВВД ФСС НВВПЗУ в Станично-Луганському районі від 19.09.2016р. №1220/90247/90247/8 продовжено позивачці раніше призначену щомісячну страхову виплату в розмірі 335,81 грн, які були розраховані потерпілій з урахуванням відсотка втрати працездатності 90%, середньомісячної заробітної плати для розрахунку страхових виплат 2320,80 грн, пенсії по інвалідності 1984,99 грн; виплату провадити з 01.02.2016р. по 19.07.2016р.; проведено донарахування щомісячних виплат за: лютий 2016 року в розмірі 335,81 грн.; березень 2016 року в розмірі 335,81 грн.; квітень 2016 року в розмірі 335,81 грн.; травень 2016 року в розмірі 335,81 грн.; червень 2016 року в розмірі 335,81 грн.; липень 2016 року в розмірі 205,82 грн (том 1 арк. спр. 36-37).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - № 1105-ХIV, в редакції, чинній на момент призначення позивачу страхових виплат) у разі, якщо потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв`язку з одним і тим самим нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Визначені раніше сума щомісячної страхової виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають.

Аналогічні приписи містяться у пункті 3.6.3 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007р. № 24, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.06.2007р. за № 715/13982, (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок №24).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачку було взято на облік в ВВД ФСС НВВПЗУ в Станично-Луганському районі з 18.12.2014р. на підставі висновку МСЕК від 25.12.2014 р. серії 12ААА №008502, відповідно до якого позивачці встановлена перша група інвалідності зі стійкою втратою професійної працездатності 90% з 18.12.2014р. безстроково.

Згідно з розпорядженням УПФУ в Марківському районі від 24.12.2014р. № 112820 позивачку переведено з пенсії за віком на пенсію по інвалідності; причина інвалідності: загальне захворювання; група інвалідності: І Б; серія та номер МСЕК: 10 ААВ № 664380; дата огляду: 10.12.2014р.; дата встановлення інвалідності: 10.09.2010р.; період встановлення інвалідності: з 10.12.2014р. по 31.12.2015р.; призначено пенсію по інвалідності щомісячно з 10.12.2014р. в сумі 2455,87 грн. (арк. спр. 55).

В матеріалах пенсійної справи наявна виписка до акта огляду МСЕК від 10.12.2014р. до довідки серії 10 ААВ № 664380, згідно з якою позивачці за наслідками повторного огляду 10.12.2014 р. встановлено І-Б групу інвалідності з 10.12.2014р., захворювання з ураженням опорно-рухового апарата (арк. спр. 56-57).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивачці встановлено щомісячну страхову виплату та призначено пенсію по інвалідності у зв`язку з різними нещасними випадками.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачку було взято на облік в ВВД ФСС НВВПЗУ в Станично-Луганському районі з 18.12.2014р. на підставі висновку МСЕК від 25.12.2014 р. серії 12ААА №008502, відповідно до якого позивачці встановлена перша група інвалідності в наслідок професійного захворювання зі стійкою втратою професійної працездатності 90% з 18.12.2014р.. В той час, коли пенсія по інвалідності була призначена внаслідок загального захворювання, дата встановлення інвалідності - 10.09.2010р.; період встановлення інвалідності з 10.12.2014р..

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що до спірних правовідносин не розповсюджуються приписи абзацу 3 частини першої статті 42 Закону № 1105-ХIV та пункту 3.6.3 Порядку №24.

Посилання відповідача на довідки, якими позивачці 18.12.2014 року УПФУ в Марківському районі була призначена пенсія по інвалідності в наслідок трудового каліцтва або профзахворювання як інваліду 1 групи від 04.02.2016 року №283/02-19 та від 15.05.2016 року №1186/02-19 колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки вони не спростовують встановлені вище обставини.

Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. N 1266, згідно пункту 4 якого розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (для страхування на випадок безробіття - в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку у державного реєстратора як суб`єкта підприємницької діяльності, припинення адвокатської, нотаріальної, творчої або іншої діяльності, закінчення проходження служби; для страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання осіб, у яких через деякий час погіршився стан здоров`я у зв`язку з раніше отриманим ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання - період роботи за останнім основним місцем роботи перед настанням тимчасової непрацездатності).

За приписами пункту 10 цього Порядку якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа не мала заробітку (грошового забезпечення) з поважних причин, що зазначені у пункті 4 цього Порядку, або якщо страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата (грошове забезпечення) для розрахунку страхових виплат та оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця визначається виходячи з місячної тарифної ставки (посадового окладу), встановленої працівникові на момент настання страхового випадку.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, згідно з довідкою Марківського РТМО від 16.02.2015р. № 264 посадовий оклад лікаря-фтізіатра згідно штатного розпису складає 3094,40 грн., позивач працює на 0,75 ставки, сума посадового окладу складає 2320,80 грн.. З червня 2014р. по листопад 2014р. в неї не було вихода днів по причині хвороби (том 2 арк. спр. 35).

Відповідно до листа Марківського РТМО від 11.07.2016р. № 1447 посадовий оклад лікаря-фтізіатра в сумі 2320,80 грн. складається із посадового окладу за тарифним розрядом у розмірі 1450,50грн. та підвищення посадового окладу у зв`язку зі шкідливими умовами праці - 870,30 грн. (1450,50 грн. + 870,30 грн. = 2320,80 грн.). Крім того, лікарю виплачувалася надбавка до посадового окладу із підвищенням за вислугу років у розмірі 1392,45 грн. Тому в довідці зазначено місячний фонд заробітної плати лікаря у розмірі 3713,25 грн. (2320,80 грн + 1392,45 грн) (том 2 арк. спр. 36).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки лікарю виплачувалася надбавка до посадового окладу із підвищенням за вислугу років у розмірі 1392,45 грн., яка входить до складу заробітної плати, то є незрозумілим, чому відповідачем при призначенні позивачці щомісячної страхової виплати останню було розраховано з урахуванням середньомісячної заробітної плати для розрахунку страхових виплат 2320,80 грн., а не 3713,25 грн..

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку, відповідачем не доведено правомірності своїх рішень, а тому вірно задоволено позов.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року в справі №417/3161/16-а - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року в справі №417/3161/16-а - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 08 грудня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 08 грудня 2020 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко