Справа № 345/4144/20
Суддя: Онушканич В. В.
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №345/4144/20
Провадження № 2-а/345/54/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Калуської міської ради, виконавчого комітету Калуської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з даним позовом, а саме просить скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Калуської міської ради від 02.11.2020 року № 30, відповідно до якої на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує наступним. Відповідно до постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Калуської міської ради від 02.11.2020 року позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП (порушення правил (організації) торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне. В матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення від 06.10.2020 року № 263147, згідно з яким ОСОБА_1 , начебто, здійснила продаж алкоголю (пляшка горілки «Nemiroff» 0,37л) після 22.00 год., чим порушила вимоги рішення міської ради від 29.02.2019 року № 2153 «Про заборону продажу алкогольних напоїв на території м. Калуш з 22.00 год. до 08.00 год». Водночас, при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в її діях є ознаки проступку.

Позивач зазначає, що за трудовою угодою з ФОП ОСОБА_2 , вона працює продавцем в крамниці «ІНФОРМАЦІЯ_3» в АДРЕСА_1 . 06.10.2020 року в день, коли працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення за продаж алкогольних напоїв в заборонений час, позивач не працювала, у неї був вихідний день. В торговому залі позивачки не було, на відеоматеріалах, які є додатком до протоколу, позивач також відсутня. Єдиним доказом провини позивачки, на думку членів адміністративної комісії, є наявність паспортних даних в протоколі про адміністративне правопорушення. Звідки така інформація міститься в протоколі позивачу не відомо, адже ні пояснень з приводу обставин справи, ні підпису позивачки в протоколі не має. Більше того, при складенні протоколу та в самій постанові невірно зазначено рік народження позивачки.

Також, позивач наголошує, що в матеріалах справи відсутній фіскальний чек про продаж алкоголю в крамниці « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в заборонений час, який би слугував беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення. Під час засідання адміністративної комісії на наполегливе прохання позивачки переглянути відеодокази, надані працівниками поліції, та пересвідчитися у її відсутності при, нібито, вчиненні адміністративного правопорушення, позивачку просто вигнали із залу засідання комісії. Таким чином, позивач вважає себе невинною, постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. За таких обставин, позивач змушена звернутися до суду.

Представник відповідачів подав відзив на позов, вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. Зазначає, що 02.11.2020 року на засіданні адміністративної комісії був розглянутий протокол про адміністративне правопорушення, складений інспектором СРПП №2 Калуського ВП ГУНП Ткачук Р.С. від 06.10.2020 року серії ВАБ 263147 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

За результатами розгляду вказаного протоколу винесено постанову від 02.11.2020 року №30 про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Адміністративна комісія наголосила на тому, що в протоколі про адмінправопорушення від 06.10.2020 року серії ВАБ №263147 вказані паспортні дані ОСОБА_1 . Дослідивши матеріали справи, адміністративна комісія прийняла рішення, що факт вчинення адмінправопорушення підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_3 , протоколом про адміністративне правопорушення від 06.10.2020 року №263147.

Представник відповідача наголошує, що постанова №30 від 02.11.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповільності за ч.2 ст.156 КУпАП є законною, оскільки прийнята з дотриманням усіх процесуальних норм законодавства відповідно до ст.283 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції. З наведених підстав представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Відповідно до статті 245 КпАП України, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням.

Зі змісту ст. 280 КУпАП видно, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріалами справи встановлено, що постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Калуської міської ради від 02.11.2020 року №30 (а.с. 5-6), на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до вказаної постанови правопорушення полягало в тому, що «06.10.2020 року о 02.10 год. в АДРЕСА_1 в крамниці «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_1 здійснила продаж алкоголю (пляшка горілки «Nemiroff» 0,37л) після 22.00 год., чим порушила вимоги рішення міської ради від 29.02.2019 року №2153 «Про заборону продажу алкогольних напоїв на території м. Калуш з 22.00 год. до 08.00 год». Дане діяння підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України, докази суду надають учасники справи.

Частиною 1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Водночас відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Так, відповідач на підтвердження факту вчинення позивачкою адміністративного правопорушення покликається на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 06.10.2020 року №263147 зазначені власне її анкетні дані, що свідчить про те, що саме вона 06.10.2020 року о 02.10 год. в АДРЕСА_1 в крамниці «ІНФОРМАЦІЯ_1» здійснила продаж алкоголю.

Водночас в постанові вказана дата народження ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_4, натомість, згідно з долученою до матеріалів справи копією паспорта НОМЕР_1 , який виданий 15.01.2007 року Долинським РВ УМВС в Івано-Франківські області, позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд звертає увагу, що в додатках до протоколу про адміністративне правопорушення від 06.10.2020 року №263147 зазначено про наявність матеріалів фотовідеофіксації. Проте, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КУпАП, стороною відповідача відповідні фотознімки та відеозаписи суду не були надані. Також зі змісту постанови адміністративної комісії від 02.11.2020 року вбачається, що під час розгляду матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 матеріали фотовідеофіксації не досліджувалися. Вказане ставить під сумнів факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення.

Із долучених представником відповідача пояснень ОСОБА_4 , також не можливо встановити факт скоєння власне позивачкою адміністративного правопорушення. Так, у своїх поясненнях ОСОБА_5 не вказує, що продавцем, яка 06.10.2020 року близько 02.00 год. в крамниці «ІНФОРМАЦІЯ_1» продала йому пляшку горілки, була саме ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи, що позивачка заперечує факт її перебування на місці скоєння правопорушення, зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення анкетних даних позивачки, за відсутності будь-яких інших належних доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, не підтверджує вину позивачки у його вчиненні. Недолучення відповідачем матеріалів фотовідеофіксації, які вказані в додатках до протоколу, суд розцінює як спробу ввести суд в оману щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП, матеріали справи не містять.

З огляду на вимоги чинного законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами адміністративної комісії, які зобов`язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Також суд бере до уваги, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення складена відповідачем з численними порушеннями. Так, в порушення вимог ст.2 83 КУпАП, резолютивна частина постанови не містить положень про визнання особи винною та не вказано, за якою статтею на особу накладено адміністративне стягнення. Також оскаржувана постанова містить незрозуміле посилання на, начебто, Закон України «Про адміністративні правопорушення», яким фактично є Кодекс України про адміністративні правопорушення. Крім того, при обранні стягнення адміністративна комісія керувалася нечинною редакцією ч. 2 ст. 156 КУпАП, оскільки санкція чинної ч.2 ст.156 КУпАП (в редакції Закону України № 139-IX від 02.10.2019 року) передбачає відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами у вигляді штрафу від ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

До того ж оскаржувана постанова №30 від 02.11.2020 року містить помилку в частині дати ухвалення рішення міської ради №2153 «Про заборону продажу алкогольних напоїв на території м. Калуш з 22.00 год. до 08.00 год», а саме вказана дата ухвалення даного рішення «29.02.2019 року». Натомість відповідне рішення прийнято Калуською міською радою 28.02.2019 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити провадження у справі.

У зв`язку з тим, що оскаржену постанову винесено з порушенням вимог закону, безпідставним притягненням позивача до адміністративної відповідальності порушено її права, постанова є протиправною, тому підлягає скасуванню.

За таких обставин справу про адміністративне правопорушення відносно позивача слід закрити, оскільки, немає доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, а відсутність складу адміністративного правопорушення у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП виступає обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

З наведених підстав, суд прийшов до висновку, що постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Калуської міської ради від 02.11.2020 року №30, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Приписами ч. 1 ст. 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Калуської міської ради, витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 420,40 грн.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 126, 245, 258, 268, 280, 286 КУпАП, керуючись статтями ст.ст. 139, 143, 241-246, 286 КАС України,

у х в а л и в:

Адміністративний позов задоволити.

Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Калуської міської ради від 02.11.2020 року № 30, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2ст. 156 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Калуської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 09.12.2020 року.

Суддя