Справа № 522/2568/20
Суддя: Свячена Ю. Б.
Дата ухвалення: 2020-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/2568/20
Провадження № 2-а/522/237/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Молчанова Віталія Вікторовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Молчанова Віталія Вікторовича, Відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 в позовній заяві зазначила, що 11 лютого 2020 року відповідачем було винесено постанову Серії МИ06805216 про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме здійснення зупинки, стоянки ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Позивач вважає дану постанову протиправною, оскільки відповідачем не було надано їй можливості надати заперечення та заявити клопотання на підтвердження того, що позивач не порушувала Правила дорожнього руху; відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення і не здійснено заміри, які б підтверджували зупинку/стоянку транспортного засобу позивача ближче 10 м від виїзду з прилеглої території; розгляд справи відбувався протягом 5 хвилин на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення; автомобіль позивача не створив перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що є необхідною кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року провадження у справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 16 березня 2020 року.

У судове засіданні 16 березня 2020 року сторони не з`явились. Судове засідання відкладено на 17 червня 2020 року. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника.

До суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому заперечує проти задоволення адміністративного позову, вважаючи кваліфікацію дій ОСОБА_1 правильною, посилаючись на здійснення фотофіксації правопорушення та дотримання встановленої законом процедури розгляду справи.

У судове засідання 17 червня 2020 року з`явився представник відповідача. Позивач та її представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Судове засідання відкладено на 06 серпня 2020 року.

У судове засідання 06 серпня 2020 року сторони не з`явились про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Судове засідання відкладено на 22 жовтня 2020 року.

Ухвалою суду від 06 серпня 2020 року задоволено заяву позивача про визнання відповідача неналежним та залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, визнано Відділ контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради неналежним відповідачем та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради.

У судове засідання 22 жовтня 2020 року сторони не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

У зв`язку із відсутністю сторін , у відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 лютого 2020 року інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Молчановим Віталієм Вікторовичем було винесено постанову Серії МИ06805216 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначеною постановою накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 510 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 11.02.2020 року о 12:05 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем LEXUS GX 470 н/з НОМЕР_1 , в м. Одесі на вул. Велика Арнаутська, 3, здійснила зупинку, стоянку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушила вимоги п. 15.9 «и» Правил дорожнього руху.

Відповідно до пп.71 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо прийняття рішень про розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування транспортних засобів та стоянок таксі на вулицях і дорогах населених пунктів, здійснення контролю за дотриманням визначених правилами паркування транспортних засобів, вимог щодо розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування; уповноваження інспекторів з паркування здійснювати у випадках, визначених законом, розгляд справ про адміністративні правопорушення та проводити тимчасове затримання транспортних засобів.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху віднесено, зокрема, накладання у межах своєї компетенції адміністративних стягнень за порушення законодавства у сфері дорожнього руху та його безпеки; до компетенції міських рад та їх виконавчих органів у сфері дорожнього руху також належить уповноваження інспекторів з паркування здійснювати у випадках, визначених законом, розгляд справ про адміністративні правопорушення та проводити тимчасове затримання транспортних засобів.

Згідно з п. 3 рішення «Про надання повноважень на складання протоколів та розгляд справ про адміністративні правопорушення» № 197 від 30.05.2019 року Виконавчий комітет Одеської міської ради уповноважив посадових осіб департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради інспекторів з паркування, розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 3 статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів) та частинами 1, 2 статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ст. 219 КУпАП, виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою та шостою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису) цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. За приписом пп. «а» п. 15.10 зазначених Правил стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 08.02.2018 року у справі № 760/3696/16-а та від 18.07.2019 року у справі № 216/5226/16-а(2-а/216/33/17), належним доказом порушення пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем відповідного заміру, хоча за змістом оскаржуваної постанови позивача притягнуто до відповідальності саме за здійснену «зупинку, стоянку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території». Суд зазначає, що здійснення фото- або відеофіксації розташування транспортного засобу не скасовує необхідність проведення належного заміру відповідної відстані.

Крім того, притягнення до відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки за ч. 3 ст. 122 КУпАП можливе в разі встановлення обставини створення перешкод дорожньому руху або загрози безпеці руху, що є необхідною складовою об`єктивної сторони даного правопорушення; за відсутності такої складової дії особи слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що учасники дорожнього руху (водії або пішоходи) скаржилися на розташування автомобіля позивача, що він створював перешкоди для руху або загрожував його безпеці.

Згідно з абзацом першим ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови в частині наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Суд відхиляє доводи позивача щодо порушення процедури накладення адміністративного стягнення в частині нескладення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення з таких підстав.

Згідно з ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП, протокол не складається, зокрема, у разі вчинення порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

З наведених підстав суд погоджується з доводами відповідача щодо відсутності у нього в межах спірних правовідносин обов`язку зі складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів позивача про неправомірність винесення оскаржуваної постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з приписами п. 2.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП вбачається, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Разом з тим, згідно з ч. 7 ст. 276 КУпАП, законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування сфери паркування транспортних засобів», який набрав чинності 27.09.2018 року, внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), повноваженими органами (посадовими особами) виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП саме на місці вчинення правопорушення.

З наведених підстав суд вважає, що дії відповідача в частині винесення постанови на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого на розгляд справи, є правомірними, а доводи позивача у відповідній частині необґрунтованими.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 102, 158-163 КАС України -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Молчанова Віталія Вікторовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Молчанова Віталія Вікторовича Серії МИ06805216 від 11 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Приморський районний суд м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 11 листопада 2020 року.

Суддя Ю.Б. Свячена