Справа № 610/2764/20
Суддя: Стригуненко В. М.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

№ 610/2764/20

№ 2-а/610/29/2020

08.12.2020 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: Стригуненко В.М.

за участі

секретарів: Петрової І.В., Турченкової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Харківської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Балаклійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в:

03 листопада 2020 року ОСОБА_1 подав до суду позов у якому просить: визнати дії поліцейського СРПП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області Босих В.В. неправомірними, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 800702 від 04.10.2020р., як безпідставну та необґрунтовану, та таку, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, а також закрити провадження у справі.

Зазначив, що він 04.10.2020р. о 21.50год. в м. Балаклія Харківської області по вул. Соборна керував автомобілем ГАЗ 33021 д.н.з. НОМЕР_1 . В цей час йому назустріч рухався автомобіль поліції, який розминувшись з ним, розвернувся, а потім, наздогнавши автомобіль позивача, надав сигнал зупинитися. Після цього до позивача підійшов поліцейський, який представився, як Босих В.В. , запитав, що він перевозить у кузові автомобіля та попросив оглянути його зміст, на що позивач запитав підстави такого огляду. Поліцейський, в грубій формі попросивши документи на керування автомобілем, заявив, що винесе щодо позивача постанову за порушення ПДР, а саме за те, що не горить лампа заднього лівого ліхтаря. Він пояснив, що на час поїздки всі освітлювальні прилади працювали і автомобіль знаходився у справному стані. Він намагався пояснити поліцейському, що лампа габаритного ліхтаря вийшла з ладу саме під час руху, а оскільки він знаходився за кермом автомобіля, то не міг цього бачити. Однак, поліцейський все одно склав оскаржувану постанову, яку поштою позивач отримав 24.10.2020р. Посилається на те, що у змісті постанови не було зазначено, який саме габаритний ліхтар не горів - передній чи задній, під час складання оскаржуваної постанови поліцейським не було роз`яснено йому його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України, було відмовлено в забезпеченні йому права на захист, поліцейський не з`ясував, чи було вчинено позивачем адміністративне правопорушення та чи винен він в тих обставинах, які йому інкримінуються.

17.11.2020р. первісним відповідачем - поліцейським СРПП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області Босих В.В. надавались заперечення, в яких він просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач не надає жодних підтверджень (доказів) протиправності (незаконності) його дій під час оформлення матеріалів адміністративної справи відносно нього та її розгляду. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача поліцейським розпочато та проведено відповідно до вимог ст.ст. 278-280 КУпАП. Інших доказів не виявлено, ніяких клопотань від позивача під час розгляду справи не надходило. За результатами розгляду адміністративної справи було винесено оскаржувану постанову, яку на місці було оголошено позивачу, однак від її отримання він відмовився, тому її копію йому було надіслано поштою. Вважає винесену постанову правомірною (законною), зміст якої не суперечить нормам законодавства. Зазначив, що позивачем не оскаржувалась дана постанова до керівництва Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області.

В суді позивач позов підтримав з наведених у ньому підстав.

Для розгляду справи представники відповідачів у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду відповідачі були повідомлені належним чином (а.с. 44, 46, 47), причини неявки не повідомили, відзиву на позов не надали. Жодних документів від відповідачів до суду не надійшло.

Відповідно до ст. 205 КАС України неприбуття відповідачів не унеможливлює розгляду справи.

З огляду на це, а також на скорочені строки розгляду справ даної категорії суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності представників відповідачів, на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Як убачається з наявних у розпорядженні суду матеріалів, за постановою поліцейського СРПП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області Босих Віталія Вікторовича серії БАА № 800702 від 04 жовтня 2020р. на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за те, що він:

«04.10.2020 року о 21год. 50хв. в м. Балаклія по вул. 40 років Перемоги керував автомобілем ГАЗ 33021 д.н.з. НОМЕР_1 , у якого в темну пору доби не горів задній лівий габаритний ліхтар, чим порушив п. 31.6. «б» ПДР» (а.с. 11, 23).

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби).

Пунктом 31.6. «б» Правил дорожнього руху, порушення якого інкриміновано позивачу, передбачено, що забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Тобто п. 31.6. «б» Правил дорожнього руху не забороняє експлуатацію транспортного засобу, а забороняє подальший рух такого транспортного засобу.

Підстави, за яких забороняється експлуатація транспортного засобу, викладені у п. 31.3., п.31.4. ПДР, на які відсутні посилання у оскаржуваній постанові. Крім того, вказані норми ПДР не передбачають заборону експлуатації транспортного засобу у разі, коли не горять лампи задніх габаритних ліхтарів у темну пору доби.

Правила дорожнього руху дійсно зобов`язують водія перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан транспортного засобу і габаритних вогнів зокрема (п. 2.3. «а» ПДР).

Однак, водій не в змозі контролювати справність габаритних вогнів під час руху. Перебуваючи за кермом автомобіля в дорозі, водій не може фізично бачити, що ззаду перестав «світити» габаритний вогонь. Також водій не може регулярно зупинятись і перевіряти справність всіх світлових приладів та технічного стану автомобіля.

У даній ситуації, варто наголосити на тому, що суб`єктивною стороною адміністративного правопорушення є умисел, тобто водій повинен усвідомлювати, що при несправних габаритних вогнях він умисно продовжує керувати автомобілем.

Однак, якщо несправність ламп габаритних ліхтарів виникає в дорозі, то водій повинен вжити заходів для їх усунення на місці, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту (п. 31.5 ПДР).

Якщо працівники поліції виявляють під час руху несправність ламп габаритних ліхтарів, вони мають право обмежити рух автомобіля для перевірки технічного стану та з`ясувати наявність адміністративного проступку.

Якщо несправність ламп габаритних ліхтарів виникла під час руху, в дорозі та водію про це не було відомо, така подія не є адміністративним правопорушенням, а приводом для усунення цих недоліків на місці.

Позивач посилається на те, що несправність лампи габаритного ліхтаря він виявив лише після зупинки його поліцейськими. Перед поїздкою такої технічної несправності не було. Був готовий усунути виявлену несправність.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачі не надали суду доказів того, що позивач, знаючи про несправність габаритного ліхтаря, умисно керував несправним транспортним засобом до його зупинки поліцейськими або після виявлення такої несправності продовжив рух свого транспортного засобу без їх усунення.

Надана поліцейським фотокопія з зображенням автомобіля позивача, на підтвердження того, що в темну пору доби на автомобілі не горіла лампа заднього габаритного ліхтаря, не має суттєвого правового значення, оскільки ця обставина позивачем не заперечувалась.

Враховуючи те, що оскаржувана постанова винесена з урахуванням положень п. 31.6. «б» Правил дорожнього руху, яка забороняє лише подальший рух транспортного засобу за наявності певного виду несправності, а ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність виключно за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена безпідставно, так як в діях позивача не вбачається ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Разом з тим, доказів неможливості користуватися у повному обсязі правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, в тому числі користуватися юридичною допомогою при розгляді справи, позивачем не надано та з оскаржуваної постанови цього не вбачається.

Оскільки відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, на яких в даному випадку покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження передбачених ст. 9 КУпАП обставин, то суд вважає недоведеним факт скоєння позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тому постанова винесена необґрунтовано, без дотриманням вимог КУпАП, що є підставою для її скасування.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При визначенні способу захисту порушеного права позивача суд зазначає, що ст. 286 КАС України регламентовано виключний перелік повноважень адміністративного суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Такий спосіб захисту прав та інтересів позивача, як визнання неправомірними дій у справах цієї категорії КАС України не допускається.

Тому позовна вимога позивача про визнання дій поліцейського неправомірними задоволенню не підлягає, так як ч. 3 ст. 286 КАС України не надає суду права для прийняття такого рішення.

Розподіл судових витрат по справі здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 139, 241-246, 286 КАС України,

у х в а л и в:

1.Позов задовольнити частково.

2.Скасувати постанову поліцейського СРПП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області Босих Віталія Вікторовича серії БАА № 800702 від 04 жовтня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу 340 гривень за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

3.Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

4.В іншій частині позову відмовити.

5.Стягнути з бюджетних асигнувань ГУНП в Харківській області () за рахунок бюджетних асигнувань Балаклійського ВП ГУНП в Харківській областіна користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач: Балаклійський ВП ГУНП в Харківській області, місцезнаходження: 64207, Харківська область, м. Балаклія, вул. Жовтнева, б. 33.

Відповідач: ГУНП в Харківській області, місцезнаходження: 61002, Харківська область, м. Харків, Київський район, вул. Жон Мироносиць, б. 5, .

Головуючий В.М. Стригуненко