Справа № 726/1096/20
Суддя: Байцар Л. В.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1096/20
Провадження №2-а/726/53/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2020 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Байцар Л. В., при секретарі Осипчук Ю.М., за участю представника позивача Хімчинського Б.Г., за участю представників відповідача Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Кибича В.М., Решетника В.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного інспектора контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог земельного законодавства України про охорону земель у Чернівецькій області Спинула Івана Георгійовича, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення до відповідачів: державного інспектора контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог земельного законодавства України про охорону земель у Чернівецькій області Спинула Івана Георгійовича, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області

В позові посилається на те, що згідно постанови Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог земельного законодавства України про охорону земель у Чернівецькій області Спинула Івана Георгійовича від 06.08.2020 р. за №492-ДК/0170По/08/01-20 про накладення адміністративного стягнення на нього, як на керівника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Свіженька Мілк» визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 350 грн. Вказує на те, що його, як керівника визнано винним в тому, що він порушив вимоги ст.ст.125, 126 та п.«б» ст.211 Земельного кодексу України, а також ст.53-1 КУпАП, що СТОВ «Свіженька Мілк» самовільно зайняло та використовує частину земельної ділянки за кадастровим номером :54:004:0013 площею 24га., що самовільне зайняття частини зазначеної земельної ділянки здійснено шляхом її обробітку, посіву та вирощування сільськогосподарської культури-кукурудзи. Посилається на те, що відповідно до відомостей Державного земельного Кадастру, земельна ділянка за кадастровим номером :59:004:0013 площею - 34,6261га державної форми власності, сільськогосподарського призначення - для науково-дослідної і виробничої діяльності, (код цільового призначення 01.09 для дослідних і навчальних цілей) перебуває в постійному користуванні Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України (надалі БДСГДС ІСГКР НААН) відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія А №000001 від 10.02.1993 року та знаходиться в адміністративних межах м. Чернівці. Вказує на те, що в оскаржуваній постанові зазначено, що порушенням заподіяно матеріальну шкоду на суму 39969 грн. 94 коп. Вважає дії відповідача ОСОБА_2 щодо винесення оскаржуваної постанови неправомірними, а оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем невірно встановлено обставини, які підлягають доказуванню.

Крім цього посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення №492-ДК/0166П/07/01/-20 від 29 липня 2020 року не може бути доказом самовільного зайняття земельної ділянки, оскільки СТОВ «Свіженька Мілк» користується спірною земельною ділянкою на підставі договору від 26.05.2011 р. Зазначає, що його не було повідомлено про планову чи позапланову перевірку, не надавалися жодні документи, не пояснювалися підстави такої перевірки, а також він не був присутнім під час її проведення. В Акті про обстеження земельної ділянки від 29.07.2020 р. зазначено, що СТОВ «Свіженька Мілк» в особі керівника ОСОБА_1 самовільно зайняло та використовує частину земельної ділянки за кадастровим номером - :54:004:0013 площею 24га., що самовільне зайняття частини зазначеної земельної ділянки здійснено, шляхом її обробітку, посіву та вирощування сільськогосподарської культури-кукурудзи. У даному Акті відсутні відомості відносно особи, яка перевіряється та місцезнаходження такої особи. Посилається на те, що в ході розгляду адміністративного протоколу № 492-ДК/0166П/07/01/-20 від 29 липня 2020 року, який склав Державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог земельного законодавства України про охорону земель у Чернівецькій області Кибич Віталій Миколайович, відповідачем не було звернено уваги на наданий ним оригінал договору від 26.05.2011 р., на підставі якого СТОВ «Свіженька Мілк» має право на користування спірною земельною ділянкою з 2011 по 2021 рік.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог земельного законодавства України про охорону земель у Чернівецькій області Спинула Івана Георгійовича від 06.08.2020 р. за № 492-ДК/0170По/08/01-20 про накладення адмістративного стягнення на керівника СТОВ «Свіженька Мілк», ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 350 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача ГУ Геокадастру у Чернівецькій області в судовому засіданні пояснили, що позовні вимоги є безпідставними, державними інспекторами Управління з контролю, за використанням і охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області вчинялися дії на виконання покладених обов`язків законодавством України. Щодо існування договору на постійне користування земельною ділянкою від 26.05.2011 року укладеного між СТзОВ «Свіженька Мілк» та ДПДГ «Центральне» зазначають, що відповідно до Рішення Господарського суду Чернівецької області від 25 лютого 2019 року по справі №926/672/15 за позовом Прокурора м. Чернівці в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України та Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України до Державного підприємства «Дослідне господарство «Центральне» Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, дата набрання законної сили: 28.03.2019р., встановлено, ДПДГ «Центральне» не є користувачем земельних ділянок у встановленому законодавством порядку. Крім цього судовим рішенням у справі № 910/14685/15 встановлено факт відсутності у ДПДГ «Центральне» права користування спірними земельними ділянками. Зазначили, що до складу вказаних в судовому рішенні земель також входить земельна ділянка :59:004:0013 площею 34,6261га, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії А№000001 від 10.02.1993 року, місцезнаходження земельної ділянки в адміністративних межах м. Чернівці (поруч із АДРЕСА_1 ).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що працює головою регіональної комісії при ЧОДА, станом на 2011 рік був керівником ДПДГ «Центральне», вказав на те що з 20.08.2010 року директор дослідницького господарства «Центральне», отримав землі в розпорядження з 2600 га 400 га оброблялося, були борги у розмірі 350 тис. грн. по заробітній платі, які накопилися раніше. Тому, він звернувся до директора СТОВ «Свіженька Мілк» з пропозицією укласти угоду, щоб привести до господарського ладу землі, які позаростали рідколіссям. Таким чином, вони підписали угоду, яку узгоджував директор дослідної станції. Зазначив, що СТОВ «Свіженька Мілк» вони могли приводити до ладу по 15 га в рік, а саме: вичищати та обробляти землю, проте він не мав змоги платити за це, отже в угоді було домовлено право СТОВ «Свіженька Мілк» вирощувати на окультурених землях кукурудзу. Чи внесені відомості в державний реєстр про субаренду він вже не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він ліквідатор ДП «Центральне» згідно ухвали господарського суду, на даний час є керівником вказаного підприємства. Вказував на те, що у 2013 р. він був призначений керуючим санацією. Зокрема, ним встановлено, що укладалася угода щодо передачі земельних ділянок задля приведення їх до стану придатного для використання. ТОВ «Свіженька Мілк» здійснювало вказані роботи з розчищення та очищення земельних ділянок, на деяких з них навіть були сміттєзвалища. Вказані дії узгоджувалися з Академією аграрних наук. Вказаний договір не розривався протягом 10 років, оскільки ДПДГ «Центральне» була вигідна данна співпраця. Також зазначив, що ніякого самовільного захвату земельних ділянок не було і не має.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно постанови Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог земельного законодавства України про охорону земель у Чернівецькій області Спинула Івана Георгійовича від 06.08.2020 р. за №492-ДК/0170По/08/01-20 про накладенння адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , як на керівника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Свіженька Мілк» - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 350 грн.

Згідно вказаної постанови позивача, як керівника визнано винним в тому, що він порушив вимоги ст.ст.125, 126 та п.«б» ст.211 ЗК України, а також ст.53-1 КУпАП, що СТОВ «Свіженька Мілк» самовільно зайняло та використовує частину земельної ділянки за кадастровим номером :54:004:0013 площею 24га, що самовільне зайняття частини зазначеної земельної ділянки здійснено, шляхом її обробітку, посіву та вирощування сільськогосподарської культури-кукурудзи.

Судом встановлено, що згідно відомостей Державного земельного Кадастру, земельна ділянка за кадастровим номером :59:004:0013 площею - 34,6261га державної форми власності, сільськогосподарського призначення - для науково-дослідної і виробничої діяльності, (код цільового призначення 01.09 для дослідних і навчальних цілей) перебуває в постійному користуванні Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України (надалі БДСГДС ІСГКР НААН) відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія А №000001 від 10.02.1993 року та знаходиться в адміністративних межах м. Чернівці.

В судовому засіданні судом встановлено, що в ході розгляду адміністративного протоколу № 492-ДК/0166П/07/01/-20 від 29 липня 2020 року, який склав Державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог земельного законодавства України про охорону земель у Чернівецькій області Кибич Віталій Миколайович, відповідачем не було звернено уваги на наданий ним оригінал договору від 26.05.2011 р., на підставі якого СТОВ «Свіженька Мілк» має право на користування спірною земельною ділянкою з 2011 по 2021 рік.

Судом встановлено, що 26 травня 2011 року між Державним підприємством дослідного господарства «Центральне» (надалі Сторона 1, ДП ДГ «Центральне») в особі директора ОСОБА_3 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Свіженька-Мілк» (надалі Сторона 2) укладений договір (надалі Договір) про наступне. Відповідно до умов п.1.1 Договору Стороні 1 на праві постійного користування належить 171 га. земельної ділянки (рілля), яка використовується для вирощування сільськогосподарських культур та знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Каштанова, 20 (урочище Шанці, відділок Садгора). Пунктом 1.2 Договору передбачено, що для забезпечення виконання Подання прокуратури Садгірського району м. Чернівці від 18.05.11 р. за № 118-993 вих.11 Сторона 1 та Сторона 2 на основі даного Договору домовились про надання платних послуг щодо приведення земель до придатності, вирощування сільськогосподарських культур на земельній ділянці, розміром 171 га. Пунктом 2.1 Договору передбачено, що земельна ділянка виділяється для вирощування сільськогосподарських культур і використовується виключно по цільовому призначенню. Пунктом 2.2 Договору передбачено, що Сторона 2 самостійно за власні фінансові кошти проводить роботи по покращенню стану вказаної земельної ділянки та має право звести необхідні тимчасові споруди для своєї діяльності. Пунктом 3.1 Договору встановлено, що даний договір починає діяти з 26 травня 2011 року по 21 жовтня 2021 року. Пунктом 5.2 Договору передбачено, що Сторона 2 зобов`язується використовувати земельну ділянку у відповідності до умов даного Договору та утримувати її не завдаючи шкоди довкіллю. Згідно умов п. 7.3 Договору сторони дійшли згоди, що жодна із сторін немає права передавати свої права за даним Договором третій стороні без письмової згоди другої сторони.

Згідно зі ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно п. «а» ч.1 та ч.2 ст.95 ЗК України передбачено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.1 ст.175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.6 та ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Щодо позиції відповідачів про недійсність спірної угоди судом встановлено наступне.

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадках та порядку, визначеному законодавством. Правове регулювання визнання правочинів недійсними здійснюється на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

Так, підставою недійсності правочину, відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судовим рішенням у справі № 910/14685/15 встановлено факт відсутності у ДПДГ «Центральне» права користування спірними земельними ділянками.

Проте, в судовому засіданні встановлено, що спірний договір від 26 травня 2011 року, укладений між Державним підприємством дослідного господарства «Центральне» та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Свіженька-Мілк» не був визнаний в встановленому законом порядку недійсним.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, судом встановлено, що з 26 травня 2011 року СТОВ «Свіженька Мілк», відповідно до умов Договору, виконанні роботи по приведенню земельної ділянки, площею 171 га. до придатності, зарощування сільськогосподарських культур.

Крім цього під час розгляду справи встановлено, що частина земельної ділянки за кадастровим номером - :54:004:0013 площею 14 га, що вказана в оскаржуваній постанові входить до предмету Договору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутністю вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

А отже , не вважається самовільним зайняттям земельної ділянки, якщо вчинено правочин щодо такої земельної ділянки.

Таким чином, ДП ДГ «Центральне», укладаючи Договір від 26 травня 2011 року, діяло правомірно, оскільки протягом тривалого часу користувалось в тому числі вказаною земельною ділянкою, що підтверджується постановою президії Української академії аграрних наук «Про створення державного дослідного господарства «Центральне» Чернівецької державної сільськогосподарської станції на самостійному балансі» від 30 червня 1999 року.

Крім цього судом встановлено, що державна реєстрація права власності на вказану земельну ділянку за державою в особі Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області не здійснювалась, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером інформаційної довідки 219392207 від 06.08.2020 р.

Згідно ст.125 ЗК У країни встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

А отже, на момент укладення Договору від 26.05.2011 р., умови такого договору було дотримано, а позивач жодним чином не міг допустити порушення земєльного законодавства, відображені в оскаржуваній постанові, оскільки, всі дії вчиняв на виконання вищевказаного договору, який є чинним і його виконання не заперечується сторонами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.95, 116, 125 ЗК України, ст.ст.11, 626-629 ЦК України, ст.ст.9, 53, 268, 271, 278, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9, 72, 77, 78, 90, 194, 241-246, 250-251, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог земельного законодавства України про охорону земель у Чернівецькій області Спинула Івана Георгійовича від 06.08.2020 р. за № 492-ДК/0170По/08/01-20 про накладення адмістративного стягнення на керівника СТОВ «Свіженька Мілк», ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 350 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя Л. В. Байцар