Справа № 160/16356/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в м.Дніпрі в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
08 грудня 2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Чернеччинської сільської ради Магдалинівського /на теперішній час - Новомосковського/ району Дніпропетровської області 03 сесії VII скликання про погодження розташування земельної ділянки згідно сертифікату на земельну частку /пай/ серія ДП № 0224228 на території Заплавського старостинського округу №3 Чернеччинської сільської ради згідно викопіювання земельної ділянки, складеним спеціалістом - землевпорядником ОСОБА_2 та погодженим з в.о. старости М.І. Талько;
- зобов`язати Чернеччинську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області повторно розглянути заяву гр. ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про виділення їй земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) від 28.02.2020 року в районі сел. Кременівка або Заплавка Новомосковського району Дніпропетровської області.
Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову в порядку ст. ст. 150 - 153 Кодексу адміністративного судочинства України.
У даній заяві позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Чернеччинській сільській раді Новомосковського району Дніпропетровської області приймати рішення про виділення земельних часток /паїв/ на території Заплавського старостинського округу № 3 Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем вказано, що предметом позову у даній справі є порушення прав позивача при виділенні їй земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), а саме: на території Заплавського старостинського округу №3 Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, тому дієвим видом забезпечення позову вважає заборону відповідачу вчиняти певні дії, а саме: заборонити Чернеччинській сільській раді Новомосковського району Дніпропетровської області приймати рішення про виділення земельних часток /паїв/ на території Заплавського старостинського округу № 3 Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Також заявник зазначає, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист її прав.
Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність достатніх обґрунтованих правових підстав для задоволення даної заяви, виходячи з наступного.
Згідно із приписами ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів задля створення можливості реального виконання у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача (заявника).
Суд зазначає, що вищезазначені підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача (заявника) та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.
Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.
У зв`язку з цим, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач (заявник), співмірним з позовними вимогами та чи відповідає він меті і завданням правового інституту забезпечення позову.
При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» до повноважень сільських, селищних, міських рад щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) належить, зокрема, прийняття рішень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).
Таким чином, Чернеччинська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області за наявності повноважень по розпорядженню земельними ділянками, які розташовані на території Заплавського старостинського округу №3 Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області законодавчо не обмежена здійснювати дії по розпорядженню відповідними земельними ділянками, у тому числі приймати рішення щодо виділення часток (паїв) на цих земельних ділянках іншим особам.
Між тим, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу приймати рішення про виділення земельних часток (паїв) може порушити права та охоронювані законом інтереси інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Крім того, як вбачається із матеріалів справи, заявником зазначено, що предметом позову є порушення прав позивача при виділенні останній земельної частки (паю).
Водночас, заявником необґрунтовано, яким саме чином невжиття зазначених нею заходів забезпечення позову у вигляді заборони органу місцевого самоврядування вчиняти дії щодо виділення земельних часток (паїв) може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або поновити порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких позивач звернулася до суду.
При цьому, до заяви не додано будь-яких належних доказів щодо обґрунтування заяви про забезпечення позову.
Сама ж лише незгода заявника із рішенням (діями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.
Отже, заявником не доведено існування реальної можливості завдання шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок не вжиття заходів забезпечення позову, а також очевидної протиправності рішення та те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко