Справа № 460/3814/20
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/3814/20 пров. № А/857/11287/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції Зозуля Д.П.,

час ухвалення рішення 31.07.2020 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 31.07.2020 року,

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач) про визнання протиправною відмову та зобов`язання відповідача призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII (далі Закон № 796) з 24.03.2020 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796. Зобов`язано відповідача призначити позивачу пенсію за віком, із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону № 796 з 25.03.2020 року.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати і прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у позивача відсутні документи, які б підтверджували необхідний термін проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю, а тому підстав для призначення пільгової пенсії немає. Крім того, довідка видана профспілковим комітетом ВАТ «Березнофарфор» та витяг з протоколу, на які посилається позивач не було надано пенсійному органу при поданні документів для призначення пенсії, а тому такі братись до уваги не можуть.

Учасники справи в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Потерпілим від Чорнобильської катастрофи, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Згідно зі ст. 65 Закону № 796 учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілим від катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що згідно копії посвідчення Серії НОМЕР_1 , позивач має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (а.с. 10).

27.02.2020 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, проте листом № 1700-0301-8/5920 від 16.03.2020 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт постійного проживання або постійної роботи в зоні посиленого радіологічного контролю або в зоні гарантованого добровільного відселення (а.с. 5-7).

Позивач надала довідку Дубровицької райдержадміністрації № 2429, згідно якої вона проживала у зоні гарантованого добровільного відселення у с. Велюнь Рівненської області, з дня народження до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Проте, для призначення пенсії зі зниження пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796 у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року необхідно проживати або відпрацювати не менше 3 років з моменту аварії.

Оскільки позивач проживала у вказаній зоні лише до 30.09.1986 року вказану підставу для зменшення пенсійного віку застосувати у спірних правовідносинах неможливо.

Згідно із записів трудової книжки НОМЕР_2 , з 01.08.1989 року по 11.11.1999 року позивач працювала у Березнівському фарфоровому заводі (а.с. 17-23).

Крім того, згідно довідки, виданої Березнівською міською радою № 1378 від 10.04.2020 року, позивач дійсно з 21.08.1989 року по даний час проживає в м. Березне, Рівненської області, яке до 01.01.2015 року було включене в перелік радіоактивно забруднених територій, внаслідок аварії на ЧАЕС (а.с. 16) та відносилось до зони посиленого радіологічного контролю.

Вказане сторонами не оспорюється, та, відповідно, відповідачем вказаний період 3 роки 5 місяців, зараховано позивачу для зменшення пенсійного віку.

Проте, право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні радіологічного контролю з моменту аварії, станом на 01.01.1993 року не менше 4 років.

Також позивачем було вказано, що під час навчання в Львівському політехнічному інституті, із 26.12.1988 року по 21.08.1989 року вона перебувала на переддипломній практиці та проживала в гуртожитку фарфорового заводу, що розташований у м. Березне. На підтвердження вказаних обставин було приєднано до матеріалів справи довідку Березнівської районної ради профспілки працівників АПК профспілкового комітету ВАТ "Березнефарфор", де вказано про проживання позивачки із 26.12.1988 року по 21.08.1989 року в гуртожитку фарфорового заводу, в період переддипломної практики. Зазначено, що їй було виділено ліжкомісце в гуртожитку, згідно із протоколу № 27 від 24.12.1989 року (а.с. 14).

Згідно з витягу із протоколу № 27 від 24.12.1988 року, члени профкому одноголосно постановили: виділити позивачу ліжкомісце в гуртожитку фарфорового заводу для проживання під час проходження переддипломної практики (а.с. 15).

Відтак, вірним є висновки суду першої інстанції, що наявними в справі підтверджується факт проживання позивачки в м. Березне з 24.12.1988 року. Жодних мотивів того, що наведені обставини у дослідженій довідці чи протоколі профкому є неналежними та недостовірними відповідачем суду не надано.

За таких обставин позивач має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796.

Щодо заперечень відповідача про те, що позивач не подавала вказані документи разом із заявою про призначення пенсії, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Відповідачем не було повідомлено позивача про необхідність подання додаткових документів для вирішення питання про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, а тому зазначені заперечення не беруться судом до уваги.

Суд першої інстанції також було вірно визначено дату, з якої позивачу має бути призначена пенсія, з врахуванням норм ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи той факт, що у позивача наявні всі необхідні умови для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку (відповідачем оспорювалось лише відсутність необхідних 4 років проживання чи праці в зоні посиленого радіологічного контролю), перешкод для призначення їй пенсії відповідно до ст. 55 Закону № 796 немає.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року у справі № 460/3814/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 09 грудня 2020 року