Справа № 200/10244/20-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 р. Справа№200/10244/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обумовлені тим, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31.05.2019 року по справі № 200/5055/19-а, з урахуванням постанови суду апеляційної інстанції від 27.08.2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про признання дій протизаконними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають у безпідставному зменшені ОСОБА_1 , при перерахунку пенсії за вислугою років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", основного розміру пенсії до 70 відсотків. Визнано протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 індексації пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути питання щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексацію пенсії відповідно до порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 з 01 травня 2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при здійснені ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії за вислугу років з 01 січня 2016 року, на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", застосувати основний розмір пенсії 90 відсотків від грошового забезпечення, та виплатити різницю недоотриманої ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2016 року.

Проте на даний час рішення суду не виконане в повному обсязі, що і зумовило звернення до суду з вимогами про:

визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати мені заборгованості суми пенсії в розмірі 79 538 грн. 43 коп. станом на 31.10.2020 р. згідно з рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/5055/19-а, що набрав законної сили 27.08.2019 р, - протиправною;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області компенсувати на 100 відсотків втрату частини доходів окремо підсумкову суму невиплаченого основного розміру пенсії - 67 903 грн. 53 коп, та окремо суму невиплаченої індексації пенсії - 11 634 грн. 90 коп., станом на 31.10.2020 р., але щомісяця зростаючу на 387 грн. 83 коп.; компенсацію виплатити одночасно з сумою невиплаченої пенсії;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати в місячний строк, після набрання рішення суду законної сили, письмовий звіт до суду про виконання судового рішення;

30.11.2020 відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що невиконання судового рішення не може бути окремим предметом позову, питання щодо нарахування та виплати індексації було розглянуто відповідачем, як це передбачено резолютивною частиною рішення № 200/5055/19-а, та прийнято негативний для позивача висновок. З приводу нарахування компенсації втрати частини доходу відповідач, посилаючись на практику Верховного суду, наголошує, що така компенсація здійснюється в день виплати основної суми доходу. Щодо визначення твердої суми заборгованості з пенсії, відповідач зазначає, що розрахунок такої суми є дискреційними повноваженнями органів пенсійного фонду.

На підставі викладеного відповідач проси відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 09.11.2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку загального провадження з викликом сторін відмовлено. Прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії і відкрити провадження у справі. Ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 01.12.2020 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області оригінали листування Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області з Пенсійним фондом України з питання виконання рішення суду по справі № 200/5055/19-а за період з вересня 2019 року по жовтень 2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області надати суду докази надіслання додатків до відзиву на позовну заяву на адресу ОСОБА_1 . Проте, станом на час прийняття рішення за даною справою, витребуваних документів надано не було. Враховуючи те, що одним з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є розумність строків розгляду справи (п. 8 ч. 3 ст. 2 КАС України) та беручи до уваги положення ч. 2 ст. 263 КАС України, суд розглядає справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, є органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Положенням про Пенсійний фонд України", затвердженим Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №384/2011.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31.05.2019 року по справі № 200/5055/19-а, з урахуванням постанови суду апеляційної інстанції від 27.08.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) про признання дій протизаконними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають у безпідставному зменшені ОСОБА_1 , при перерахунку пенсії за вислугою років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", основного розміру пенсії до 70 відсотків. Визнано протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 індексації пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути питання щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексацію пенсії відповідно до порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 з 01 травня 2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при здійснені ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії за вислугу років з 01 січня 2016 року, на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", застосувати основний розмір пенсії 90 відсотків від грошового забезпечення, та виплатити різницю недоотриманої ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2016 року.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 47 Закону України від 09.07.2003 №1058-VI "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-VI) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Судом враховані положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952), яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд застосовує положення Конституції України, згідно яких в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Тобто всі вищезазначені висновки вказують на гарантоване пенсійне забезпечення позивача з боку держави. Проте таке пенсійне забезпечення було обмежене, а в подальшому захищене та відновлене в повній мірі рішенням суду. Разом з цим, суми пенсії, які присуджені позивачу, не виплачені в повній мірі, що не відповідає логічним сподіванням ОСОБА_1 , і що спричинило виникнення даного адміністративного спору.

Як встановлено вимогами ст. 129 (1) Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання тощо.

Частиною 2 ст. 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відтак, враховуючи те, що відповідач не заперечував щодо невиплати заборгованості в повній мірі, суд вважає визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати позивачу заборгованість суми пенсії станом на 31.10.2020 р. згідно з рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/5055/19-а, що набрало законної сили 27.08.2019 р.,-протиправною.

З приводу визначення твердих сум заборгованості, суд погоджується з аргументами відповідача щодо відсутності у позивача дискреційних повноважень з приводу визначення твердих сум та вважає обраний спосіб захисту прав позивача у вигляді визнання бездіяльності протиправною належним та достатнім в контексті даного спору.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області компенсувати на 100 відсотків втрату частини доходів окремо підсумкову суму невиплаченого основного розміру пенсії - 67 903 грн. 53 коп, та окремо суму невиплаченої індексації пенсії - 11 634 грн. 90 коп., станом на 31.10.2020 р., але щомісяця зростаючу на 387 грн. 83 коп.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статтею 2 Закону та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом Пенсійного фонду) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно статті 3 Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом статті 4 Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу норм Закону та Порядку № 159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення, однак суд звертає увагу, що, як вказано Верховним судом України, основною умовою для виплати компенсації є порушення строків виплати саме нарахованих доходів.

У постанові від 21.05.2014 у справі № 6-43цс14 Верховний Суд України зазначив, що за наявності визначених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" умов у тому самому порядку компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

З наведеного слідує, що у випадку коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду, а визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону, є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

Отже, компенсація втрати частини доходів у разі порушення строків виплати пенсії пов`язана з фактичною виплатою заборгованості пенсії за відповідний місяць. Відтак суд вважає дані позовні вимоги передчасними та відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Щодо встановлення обов`язку подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Вказаною статтею Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов`язок суду зобов`язувати подати суб`єкта владних повноважень звіт про виконання судового рішення, тому підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд не вбачає.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3, ) щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованість суми пенсії станом на 31.10.2020 р. згідно з рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/5055/19-а, що набрало законної сили 27.08.2019 р.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної

сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Стойка