Справа № 161/12985/20
Суддя: Черняк В. В.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/457/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Черняка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

13.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Поліської митниці Держмитслужби, в якому просив скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0256/20400/20 від 28.05.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.05.2020 року начальником Поліської митниці Держмитслужби Панчуком С.Є. було винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0256/20400/20 від 28.05.2020 року, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів у розмірі 170 569, 68 грн. Дана справа розглядалась без його повідомлення та за його відсутності. Оскаржувану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з необ`єктивністю, неповнотою провадження та розгляду справи, невідповідністю викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи, відсутністю в його діях ознак порушення митних правил.

Разом із адміністративним позовом позивачем було подано до суду заяву про поновлення строку на оскарження постанови в справі про порушення митних правил № 0256/20400/20 від 28.05.2020 року. На обґрунтування заяви позивач вказав, що 21.07.2020 року на адресу Поліської митниці Держмитслужби його представником було направлено адвокатський запит, яким запитувалось, чи було порушено відносно ОСОБА_1 справи про порушення митних правил, та в разі порушення таких справ, витребувано їх копії. 10.08.2020 року отримано відповідь Поліської митниці Держмитслужби № 7.13-1/20/8.19-41/5863, в якій повідомлено, що відносно ОСОБА_1 винесено постанову про порушення митних правил від 28.05.2020 року та додано відповідний протокол, що передував її винесенню. Таким чином, лише 10.08.2020 року він отримав оскаржувану постанову. Вважає, що ним пропущено строк оскарження постанови в справі про порушення митних правил № 0256/20400/20 від 28.05.2020 року з поважних причин, а тому просить його поновити.

У письмовому відзиві представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову.

Частиною першою та другою статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Суд зауважує, що вказаний перелік порядків, за якими здійснюється судочинство в адміністративних справах, є вичерпним.

Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст.ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення КАС України не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч.5 ст.262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Поліської митниці Держмитслужби від 28 травня 2020 року в справі про порушення митних правил №0256/20400/20 громадянина ОСОБА_1 , як директора Товариства з обмеженою відповідальністю «КАР БРОК ЮА» визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.485 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 170 569,68 грн.

Постанова мотивована тим, що 28 грудня 2019 року позивачем подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA2041/20/2019/308129 від 28 грудня 2019 року з метою проведення митного оформлення та випуску у вільний обіг вантажного автомобіля марки Renault Master, календарний рік виготовлення 2012, номер кузова НОМЕР_1 , ввезеного на адресу ТОВ «Ексім Кар».

В якості підтвердження відомостей про дату початку використанням (першої реєстрації) цього транспортного засобу, позивачем було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 / НОМЕР_3 від 18 грудня 2019 року, в якому зазначена дата першої реєстрації 30 грудня 2014 року.

Разом з тим, згідно з отриманою митним органом інформацію від ТзОВ з іноземними інвестиціями «Вольво Україна» встановлено, що датою першої реєстрації цього автомобіля є 08 березня 2013 року.

Дані обставин свідчать, на думку митного органу, у порушенні позивачем приписів п.п.215.3.5-2 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України (далі ПК України) в частині застосування до ставки акцизного податку коефіцієнта 40 для таких автомобілів.

Таким чином, на думку митниці, позивач вчинив дії спрямовані на неправомірне зменшення розміру сплати митних платежів в сумі 56 856,56 грн., з яких 47 380,46 грн. акцизу та 9 476,10 грн. ПДВ, шляхом подання митному органу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, відомості про першу реєстрацію якого не підтвердилися інформацією офіційного дилера «Renault» на території України ТОВ з іноземними інвестиціями «Вольво Україна», чим вчинив порушення митних правил, передбачене ч.1 ст.485 МК України.

Саме вищевикладені обставини стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно постанови від 28 травня 2020 року №0256/20400/20.

Доказів отримання вказаних постанов позивачем, відповідач суду не надав. Відповідач надав лише копії відповідних супровідних листів, але повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення) - не надав.

Як слідує з матеріалів справи, поштове відправлення із копією оскаржуваної постанов було вкладено у абонентську скриньку позивача, а тому, згідно висновку, який викладений у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року, такий не був вручений адресату.

Частиною другою статті 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, чинне процесуальне законодавство пов`язує початок відліку строку на оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (окрім справ у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) не з моменту вручення його позивачу, а з моменту винесення такого рішення.

Тобто позивачем у даному випадку пропущений строк звернення до суду, який передбачений ч.2 ст.286 КАС України, оскільки спірне рішення винесено 28 травня 2020 року, а оскаржено ним лише 13 вересня 2020 року.

Проте, ч.1 ст.121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В розглядуваному випадку, як слідує з матеріалів справи, позивач подав письмову заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду, яку мотивує тим, що оскаржив спірні рішення до суду в межах десятиденного строку з дня їх фактичного отримання на адвокатський запит.

На переконання суду, оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду будь-яких доказів вручення позивачу спірного рішення, враховуючи висновки Восьмого апеляційного адміністративного суду, які викладені у постанові від 18 листопада 2020 року, строк звернення до суду пропущений позивачем з поважних причин, а тому його слід поновити.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові по суті, суд зазначає наступне.

У п.п.215.3.5-2 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України визначено, що ставки акцизного податку для транспортних засобів, що відповідають коду 8704 згідно з УКТ ЗЕД, застосовуються для автомобілів, що використовувалися з 5 до 8 років з коефіцієнтом 40 для автомобілів, що використовувалися понад 8 років з коефіцієнтом - 50.

Отже, законодавець пов`язує ставку акцизного податку для моторних транспортних засобів для перевезення вантажів із строком його використання, а саме для автомобілів, що використовувалися з 5 до 8 років - з коефіцієнтом 40 для автомобілів, що використовувалися понад 8 років - з коефіцієнтом - 50.

Встановити дату початку використання автомобіля цілком обґрунтовано можливо за датою його першої реєстрації.

На думку суду, у розглядуваному випадку, перевіряючи задекларовані позивачем відомості про дату початку використання спірного автомобіля (першої реєстрації) відповідач вдався до здобуття такої інформації не з офіційних джерел, зокрема від органу реєстрації транспортних засобів країни походження автомобіля, а від юридичної особи приватного права України ТзОВ з іноземними інвестиціями «Вольво Україна», яке, на переконання суду, не може бути першоджерелом такої інформації, адже, очевидно, не є відповідним органом реєстрації.

У спірній постанові також не наведено будь-яких мотивів, чому відповідач вважає надану ТзОВ з іноземними інвестиціями «Вольво Україна» інформацію достовірнішою, ніж та, яка зазначена у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, та чому відповідач не звернувся з офіційним запитом до відповідних органів реєстрації транспортних засобів країни походження автомобіля.

Наведені вище обставини, на переконання суду, свідчать про неналежну та поверхневу перевірку відповідачем строку використання ввезеного позивачем автомобіля, що тягне за собою протиправність та необґрунтованість оскаржуваного рішення про притягнення позивача до відповідальності, передбаченої ч.1 ст.485 МК України.

Частиною третьою статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки під час розгляду судом цієї адміністративної справи встановлено, що на позивача було накладено стягнення за порушення митних правил необґрунтовано та без повного дослідження всіх обставин початку строку використання ввезеного ним на митну територію України транспортного засобу, суд дійшов висновку, що слід скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справи про порушення митних правил.

В задоволенні позовної вимоги про визнання спірної постанови протиправною суд відмовляє, оскільки такого способу захисту порушеного права ч.3 ст.286 КАС України не передбачає, а права та законні інтереси позивача повністю поновлені за фактом скасування спірної постави із закриттям справи про порушення митних правил.

Зважаючи на те, що суд задовольняє позовні вимоги, сплачений позивачем судовий збір суд стягує на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтею 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову Поліської митниці Держмитслужби від 28 травня 2020 року №0256/20400/20, а провадження у справі про порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.485 МК України, стосовно громадянина ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Згідно зі статтями 255, 286, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідачем у справі є Поліська митниця Держмитслужби, м. Рівне, вул. Соборна, 104, .

Повне рішення суду складено та підписано 07 грудня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк