Справа № 640/22769/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

08 грудня 2020 року м. Київ № 640/22769/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Каракашьян С.К., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалам

за позовомОСОБА_1
доУповноваженого Верховної Ради України з прав людини
провизнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо розгляду звернень засудженого ОСОБА_1 - заяв від 24.05.2017 року, 29.07.2018 року, 17.09.2018 року, 11.10.2018 року, 09.11.2018 року, 15.04.2019 року, 31.05.2019 року, 14.06.2019 року, 07.11.2019 року, 26.12.2019 року про порушення його прав та свобод службовими особами ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор", конвою Національної гвардії України, ДУ "Замкова виправна колонія (№58)" , яка виявилась у не розгляді звернення, не забезпеченні права особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву, права участі у перевірці поданої заяви, права бути присутнім при розгляді поданої заяви, ознайомленні з матеріалами перевірки та наданні додаткових матеріалів.

- зобов`язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини розглянути звернення засудженого ОСОБА_1 - заяви від 24.05.2017 року, 29.07.2018 року, 17.09.2018 року, 11.10.2018 року, 09.11.2018 року. 15.04.2019 року, 31.05.2019 року, 14.06.2019 року, 07.11.2019 року,26.12.2019 року про порушення його прав та свобод службовими особами ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор", конвою Національної гвардії України, ДУ "Замкова виправна колонія (№58)" із дотриманням прав, передбачених статтями 18 та 19 Закону України "Про звернення громадян", а саме: особисто викласти аргументи особі, що перевірила заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги, а також право бути запрошеним на засідання відповідного органу, що розглядає заяву чи скаргу, та повідомити про результати поданого звернення;

- стягнути на користь засудженого ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100000,00 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2020 залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшла заява на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху із заявою про поновлення пропущених строків звернення до адміністративного суду.

Розглядаючи заявлене клопотання про поновлення строку на подачу адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої-другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч. 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали (наприклад, відбулося стягнення штрафу), так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю (наприклад, винесене рішення про стягнення штрафу).

Порушення інтересів особи може полягати також у невизначеності публічних правовідносин за її участю, коли у сторін існують різні уявлення щодо взаємних прав та обов`язків.

При цьому, день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути: день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи; день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує; день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії; день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, зокрема, можуть бути: розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом.

Існування процесуальних строків звернення до суду зумовлене необхідністю дисциплінувати учасників правовідносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігти зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяти стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій та посиленню громадського контролю за владою зі сторони громадян.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Положеннями статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

У відповідності до рішень ЄСПЛ у справах "Grafescolo S.R.L. проти Молдови", "Руїз Торія проти Іспанії", роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство закону, що є обов`язковим для країн, котрі підписали конвенцію. Стаття 6 документа зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, суди не повинні ігнорувати наявність підстав для застосування наслідків пропуску строку на звернення до суду і належним чином обґрунтовувати причини її незастосування.

При цьому, у справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" ЄСПЛ дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У рішенні від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України" ЄСПЛ погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Суд вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Позивач, на обґрунтування причин пропуску строків звернення до суду посилається на тривалу бездіяльність відповідача щодо розгляду звернень засудженого ОСОБА_1 - заяв від 24.05.2017 року, 29.07.2018 року, 17.09.2018 року, 11.10.2018 року, 09.11.2018 року, 15.04.2019 року, 31.05.2019 року, 14.06.2019 року, 07.11.2019 року, 26.12.2019 року.

Проте, вказані заяви розглянуті та листами Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 27.06.2019, від 12.08.2019, від 18.11.2019, від 18.12.2019, від 02.01.2020 позивачу надавалась відповідь.

Отже, у разі незгоди з вказаними відповідями з боку відповідача, позивач міг та повинен був дізнатись про порушене право принаймні в січні 2020 року, водночас, з даним позовом позивач звернувся лише 22 вересня 2020 року, тобто з пропущенням встановленого законодавством строку для звернення до адміністративного суду.

Варто зазначити, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

В свою чергу, позивач не надав суду доказів того, що він вчиняв всі необхідні дії, які свідчать про бажання реалізації його процесуальних прав з метою їх захисту.

За таких обставин, обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані в заяві позивача про поновлення строку звернення до суду, не вбачаються судом поважними причинами пропуску строку.

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи не визнання судом поважними підстави пропуску строку звернення позивача з даним позовом до адміністративного суду, позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду.

2. Повернути позовну заяву ОСОБА_1 .

3. Копію ухвали про повернення позовної заяви і додані до неї документи надіслати позивачу.

4. Довести до відома позивача, що у відповідності до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення у порядок, визначений статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.К. Каракашьян