Справа № 212/1597/20
Суддя: Козлов Ю. В.
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/1597/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Козлова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Машошиної Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження, в м.Кривому Розі Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 4 роти 1 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції Київської області молодшого лейтенанта поліції Сондей Михайла Васильовича, третя особа Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.02.2020 року , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до поліцейського роти №4 батальйону №1 Полку патрульної поліції в м.Бориспіль управління патрульної поліції в Київській області Сондей М.В. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК №21275987 від 18.02.2020 року, у якому просить суд скасувати постанову про накладення стягнення у вигляді штрафу як незаконну.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 27.02.2020 він отримав поштою лист від Полку патрульної поліції в м.Бориспіль управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції національної поліції України. У листі була постанова про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія ЕАК №21275987 від 18.02.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень. В означеній постанові вказано, що 18.02.2020 о 19 годин 37 хвилин керуючи транспортним засобом не подав світловий покажчик повороту при повороті праворуч, чим порушив вимоги п.9.2 «б» ПДР України.

Вважає, що постанова про адміністративне правопорушення винесена безпідставно і з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи і вимогам Закону. Так, на думку позивача при винесенні постанови інспектор патрульної поліції порушив вимоги ст.268 КУпАП, тому як виніс постанову за його відсутності, чим позбавив його права подати докази, заявити клопотання, скористатися правовою допомогою.

Вважає дії відповідача протиправними, а прийняте рішення незаконним через те, що відповідачем не було дотримано вимог ст.ст. 268, 279, 283 КУпАП, не встановлено доказів його провини у вищезазначеному адміністративному правопорушенні. Окрім того, у постанови відсутні будь-які докази провини, що свідчить про односторонність і неповноту при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою від 26.10.2020 судом залучено до участі у справі в якості третьої особи Управління патрульної поліції в Київський області Департаменту патрульної поліції.

Позивач у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих письмових доказів.

Відповідач Сондей М.В. надав заяву, про розгляд справи за його відсутністю, надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, вважав посилання позивача необґрунтованими. Постанова про адміністративне правопорушення винесена патрульним поліцейським у межах повноважень, в порядку та у спосіб, визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі. Повні заперечення викладені у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив позивача.

Представник третьої особи просив відмовити в задоволенні позовних вимог, вважає їх необґрунтованими. Зазначено, що факт порушення ПДР водієм ОСОБА_1 підтверджено наданими на CD-R-дисках з відеофіксацією притягнення до відповідальності долучених до матеріалів справи. При складанні протоколу були витримані інструкції, що регулюють дані правовідносини, водію були роз`яснені права нормами КУпАП. Після з`ясування усіх фактичних даних було складено протокол за ч.2 ст.122 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, у відповідності до ч.3 ст.194 КАС України, визнав можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, оглянувши матеріали фіксації правопорушення, суд прийшов до наступного висновку.

Під час розгляду справи судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №21275987 від 18.02.2020 року прийнятою відповідачем, визнано винним водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , 18.02.2020 о 19 годин 37 хвилин керуючи транспортним засобом «Skoda Супер Б» державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Харків, 45 км, не подав сигнал світловим покажчиком повороту при повороті праворуч, чим порушив вимоги п.9.2 «б» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

При розгляді даної адміністративної справи судом зазначена постанова перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень процесуальних норм КУпАП, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Перед прийняттям рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суб`єкт владних повноважень повинен, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення. Натомість, таких доказів постанова не містить. Суб`єктом владних повноважень - відповідачем молодшим лейтенантом поліції Сондей М.В. при винесенні постанови не зазначено чи були запрошені свідки та відповідно відібрані у них письмові пояснення. На підставі ст.251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та іншими документами.

В порушення вказаних вимог процесуальних норм адміністративного закону при накладенні стягнення на позивача не було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином та не було доведено причетність позивача до вчиненого правопорушення поза всяким розумним сумнівом. Крім відсутніх пояснень свідків, інші докази, на які спирається поліцейський мають спірне походження. Суд має на увазі відео на СD-R диску долученого до матеріалів справи, де було зафіксовано сам факт порушення (маневр повороту автомобіля без позначення покажчиком повороту). Ключовим моментом у цій відеоінформації є відсутність будь-якого доказу правопорушення, що інкримінується позивачу. Навіть коли авт омобіль стоїть немає можливості ідентифікувати автомобіль на наданому поліцейським відео - автомобіль та його ідентифікуючі ознаки (колір, марка і, головне, номерний знак) не піддаються встановленню із-за сумнівної якості відео. Якась прив`язка до події правопорушення, що розглядається - відсутня. Відео з бодікамери має великий масив неналежної інформації з точки зору доведення позиції поліцейського, що застосував стягнення. Але, при цьому, на відео видно, що належне роз`яснення і що головне, додержання вимог процесуального закону при підготовці справи до розгляду (на дорозі) - відсутнє як таке. Відповідач не спромігся пояснити чіткою та зрозумілою мовою, чому він не надає позивачу можливості скористатися правовою допомогою і як наслідок позбавляє позивача цього права (прав на захист), порушуючи при цьому засадничий принцип адміністративного права - законність розгляду справи. Адже, така доказова база, точніше її відсутніть, переконливо свідчить про наявність цілком слушної позиції позивача у обгрунтуванні його позовних вимог.

Під час винесення постанови не дотримано вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, відповідно до яких завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Слід зауважити, що процедура розгляду справи поліцейським проведена з грубим порушенням процедурних моментів регламентованих відповідними НПА.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає: «Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів».

Підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є докази.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до процесуального закону, компетентними органами та в установленому порядку. А належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Жодних належних і допустимих доказів моменту вчинення правопорушення водієм транспортного засобу матеріали справи не містять.

Дії суб`єкта владних повноважень, щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності при відсутності належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність події адміністративного правопорушення і винність особи у його вчиненні, не можуть вважатися правомірними та не кореспондуються із принципом презумпції невинуватості, який закріплений у ст.62 Конституції України.

При цьому, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом із тим, доказування вини особи, яка притягується до юридичної відповідальності є забезпеченням принципу змагальної процедури.

Основним і первинним предметом доказування справ про адміністративні правопорушення є встановлення уповноваженим органом (посадовою особою) наявності сукупності ознак складу адміністративного правопорушення, у тому числі вини особи в учиненому нею діянні, фактів, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Отже, виходячи з зазначених обставин справи, в даному випадку, відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовували б правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу на те, що розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та виносячи за її результатами оскаржувану постанову, відповідач не довів належними засобами доказування винуватість водія у скоєнні порушення ПДР, а відтак притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам процесуального закону. За таких умов необхідно скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 9, 73-77, 241-246 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського 4 роти 1 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції Київської області молодшого лейтенанта поліції Сондей Михайла Васильовича, третя особа Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.02.2020 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК №21275987 від 18.02.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Закрити провадження у справі про притягнення, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок, на підставі абз.2 ч.5 ст.139 КАС України, компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю. В. Козлов