Справа № 160/11954/20
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
29 вересня 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача-1: головного управління ДПС у Дніпропетровській області, відповідача-2: головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якій просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з винесеним рішенням про виключення її з реєстру платників єдиного податку, зазначаючи, що при прийнятті рішення відповідач-2 не встановив факт виникнення та існування податкового боргу у ФОП ОСОБА_1 на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. У ФОП ОСОБА_1 не існувало податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. Оскаржуване рішення прийняте службовою особою відповідача-2 не в останній календарний день другого з послідовних кварталів, яким є 31.03.2019 року, а за два дні до цього 29.03.2019 року, що є грубим порушенням норм Податкового кодексу України. Відповідачем-2 у відношенні до позивача було прийнято рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку, а не рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, як того вимагають норми п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України. В оскаржуваному рішення взагалі не згадується про анулювання реєстрації платника єдиного податку. Крім того, позивач зазначає, що в оскаржуваному рішенні не має жодного згадування про проведення перевірки у ФОП ОСОБА_1 , не зазначено інформації про наявність складеного щодо ФОП ОСОБА_1 акту перевірки та його врахування при прийнятті оскаржуваного рішення. Відповідачем-1 на запит позивача була надана копія акта про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку умов застосування спрощеної системи оподаткування, який не має юридичного значення, оскільки з тексту оскаржуваного рішення не вбачається, що зазначений акт розглядався та був врахований службовою особою відповідача-2 при його прийнятті.
На думку позивача, оскаржуване рішення є протиправними, у зв`язку з чим вона звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року на електронну адресу суду від відповідача-1 27.10.2020 року та на поштову адресу суду 28.10.2020 року надійшов відзив на позовну заяву.
З огляду на викладене, відповідач вважає, що ним правомірно з дотриманням встановленої процедури було винесено оскаржуване рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як суб`єкт господарювання з 17.03.2003 року.
З 01.01.2012 року позивач була зареєстрована платником єдиного податку 3 групи за ставкою 5%, що підтверджується витягом з Реєстру платників єдиного податку, виданим Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області.
09.04.2020 року позивач звернулась до Шевченківської ДПІ Соборного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, проте позивачу співробітниками Шевченківської ДПІ було повідомлено, що зазначені позивачем зміни в Реєстр платників єдиного податку не можуть бути внесені, оскільки реєстрацію позивача платником єдиного податку анульовано та позивача виключено з 31.03.2019 року з реєстру платників єдиного податку.
10.04.2020 року позивач звернулась зі запитом до Шевченківської ДПІ Соборного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області про надання інформації в письмовому вигляді про анулювання реєстрації платником єдиного податку.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування встановлюється статтею 298 Податкового Кодексу України.
Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
За положеннями пункту 299.2 цієї статті центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.
За приписами підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
Згідно з пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у разі у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.
Пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України визначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, бути платником єдиного податку.
Аналогічну правову позицію займає Верховний Суд у постановах від 19.02.2019 року по справі № 826/7216/17, від 05.02.2019 року по справі № 805/206/17-а.
В пункті 18 акту перевірки встановлено порушення абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України, а саме: наявність у позивача податкового боргу станом на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів в сумі 503,13 грн.
З метою встановлення наявності у позивача боргу станом на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, судом досліджено долучену до матеріалів справи інтегровану картку ФОП ОСОБА_1 , в якої відомо, що станом на 01.10.2018 року у позивача був наявний податковий борг у сумі 507,99 грн., на 01.11.2018 року - у сумі 507,99 грн., на 01.12.2018 року - у сумі 503,47 грн., на 01.01.2019 року - у сумі 503,47 грн., на 01.02.2019 року - у сумі 503,47 грн., на 01.03.2019 року - у сумі 503,13 грн.
Дослідивши наявні у справі докази, судом підтверджено доводи відповідача-1 щодо наявності у позивача податкового боргу станом на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів та спростовані доводи позивача щодо відсутності такого боргу.
Відповідно до пп.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України, в редакції, що була чинною на момент прийняття оскаржуваного рішення платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
Згідно з нормами абз.3 п.299.10 ст.299 розділу XIV ПК України реєстрація платником єдиного податку може бути анульована за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2.
Системно аналізуючи вказані норми, суд зробив обґрунтований висновок, що реєстрація платником єдиного податку може бути анульована за рішенням контролюючого органу у разі наявності у платника єдиного податку податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
В пп.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України вказано саме «останній день», а не «останній робочий день». Отже законодавець мав на увазі саме останній календарний день місяця.
Оскаржуване рішення прийняте службовою особою відповідача-2 не в останній календарний день другого з послідовних кварталів, яким є 31.03.2019 року, а за два дні до цього 29.03.2019 року, що є порушенням вищенаведених норм ПК України.
Крім того, в абз.3 п.299.10 ст.299 розділу і пп.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 розділу XIV ПК України встановлені випадки, коли реєстрація платником єдиного податку може бути анульована, а порядок, або спосіб дій, контролюючого органу визначений в п.299.11 ст.299 ПК України, в якому зазначено наступне: 299.11. У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.
Саме такий висновок зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року по справі №813/1465/17.
Відповідачем-2 у відношенні до позивача було прийнято рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку, а не рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, як того вимагають норми п.299.11 ст.299 ПК України. В оскаржуваному рішенні взагалі не має посилання на анулювання реєстрації платника єдиного податку.
Крім того, в оскаржуваному рішенні не має жодного посиланя про проведення перевірки у ФОП ОСОБА_1 , не зазначено інформації про наявність складеного щодо ФОП ОСОБА_1 акта перевірки та його врахування при прийнятті оскаржуваного рішення.
Суд зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач-2 порушив права позивача, оскільки порядок оформлення результатів камеральної перевірки не був дотриманий на момент прийняття оскаржуваного рішення.
Так, відповідно до п.76.2 ст.76 ПК України, порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог ст.86 цього Кодексу.
В пункті 86.2 ст.86 ПК України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному ст.42 цього Кодексу.
Абзац перший п.86.7 ст.86 ПК України встановлює, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному п.44.7 ст.44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному ст.58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному п.44.7 ст.44 цього Кодексу.
Під час розгляду справи судом встановлено порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення, яке в свою чергу прийнято не встановленої форми, визначеної Податковим кодексом України.
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають до задоволення, з огляду на процедурні порушення прийняття оскаржуваного рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 2102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 23.09.2020 року №307.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 2102,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.
Керуючись ст.ст. 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань головного управління ДПС у Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2102 грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук