Справа № 120/2038/20-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Вінниця

08 грудня 2020 р. Справа №120/2038/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача

ОСОБА_1 про поновлення провадження у справі за позовом:

ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, на підставі довідки прокуратури Вінницької області від 06.03.2020 року за №18/37 із підстав, викладених у листі від 04.05.2020 року №1635-1619/К-02/8-0200/20.

Ухвалою суду від 21.05.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 19.06.2020 року провадження в адміністративній справі №120/2038/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, зупинено до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі №560/2120/20 (провадження №Пз/9901/9/20).

04.12.2020 року ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення провадження у справі. В обґрунтування поданого клопотання позивач зазначив, що вважає, що Вінницький окружний адміністративний суд має повне право продовжити провадження у справі, оскільки вже існує чисельна однозначна судова практика щодо позовів з аналогічним предметом спору.

Відповідно до частини 1 статті 237 КАС України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. Провадження у справі продовжується зі стадії, на якій його було зупинено.

Підставою для зупинення провадження у справі вказано, що 20.05.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відкрив провадження у справі №560/2120/20 за позовом особи до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області. Предмет і підстава позову у зразковій справі №560/2120/20 є аналогічними предмету і підставі у даній справі.

Відповідна ухвала суду від 19.06.2020 року набрала законної сили та згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КАС України є обов`язковою для учасників справи.

Отже, підставою для поновлення провадження у цій справі може бути лише набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 560/2120/20. Інших правових підстав для цього процесуальний закон не визначає.

Разом з тим, судом встановлено, що рішення у вказаній зразковій справі законної сили не набрало. Відтак обставини, що були підставою для зупинення провадження у цій справі на даний час не відпали.

Таким чином, клопотання позивача про поновлення провадження у справі є безпідставним та суперечить ухвалі суду від 19.06.2020.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною третьою статті 291 КАС України передбачено, що при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Отже, в силу вимог процесуального закону врахування судом правових висновків Верховного Суду, в тому числі тих, що викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи, є обов`язковим.

Водночас за наслідками перегляду типової справи рішення може бути оскаржено, зокрема з підстав не врахування судом першої та/або апеляційної інстанції правових висновків, викладених у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи (пункт 1 частини п`ятої статті 291 КАС України).

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) єдність системи судоустрою забезпечується, в тому числі єдністю судової практики.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону № 1402-VIII Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Інструментом формування єдиної судової практики є інститут зразкової (типової) справи, із запровадженням якого суди першої та апеляційної інстанції зобов`язані при розгляді типових справ враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Завдяки врахуванню правових позицій Верховного Суду у зразкових та типових справах створюється єдність судової практики, яка найкращим чином відповідає вимогам передбачуваності, верховенству права й ефективному захисту прав людини.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумереску проти Румунії" (Judgment in the case of Brumarescu v. Romania), принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права. Для того, щоб судове тлумачення відповідало вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно, щоб судові рішення були розумно передбачуваними.

Єдність судової практики є запорукою довіри громадян до судової влади, якщо суди у одних і тих самих правовідносини застосовуватимуть одні і ті самі норми законодавства, не інтерпретуючи їх на власний розсуд. Завдяки забезпеченню єдності судової практики реалізується конституційний принцип рівності всіх громадян перед законом і судом, гарантуватиметься стабільність правопорядку, об`єктивність та прогнозованість правосуддя.

Крім того, суд зазначає, що зупинення провадження в адміністративній справі є законодавчо визначеною процедурою, а тому її застосування не може розглядатися як обставина, що перешкоджає в реалізації особою права на доступ до суду. До того ж, враховуючи дату відкриття провадження у цій справі, а також те, що згідно з ч. 10 ст. 120 КАС України зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків у цій справі, суд не бере до уваги посилання позивача на недотримання розумного строку під час розгляду даної адміністративної справи.

Також суд критично оцінює твердження позивача про те, що інші адміністративні суди у інших адміністративних справах розглядають аналогічні спори по суті. Суд зауважує, що розгляд і вирішення кожної адміністративної справи здійснюється судом у спорі між конкретними сторонами, в межах заявлених позовних вимог та на підставі оцінки доказів, що є у справі, за своїм внутрішнім переконанням. При цьому жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили, а обов`язковими для врахування судом є лише висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Додатково суд наголошує на тому, що Вінницьким окружним адміністративним судом у складі судді Крапівницької Н.Л. зупинено розгляд усіх інших подібних адміністративних справ. Відтак розгляд цієї справи по суті, може бути інтерпретований як порушення судом рівності учасників судового процесу перед законом і судом, та свідчити про неоднаковий підхід суду до вирішення справ цієї категорії.

При вирішенні заявленого клопотання суд також враховує, що предметом спору у цій справі є перерахунок розміру пенсії позивача, а не її призначення. Позивач отримує пенсію в розмірі, не нижчому від встановленого законом мінімуму.

Отже, його конституційне право на соціальний захист не порушується.

А беручи до уваги те, що позовні вимоги стосуються зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію позивача, починаючи з 01.01.2020, тобто, за весь попередній період з відшкодуванням відповідної заборгованості, суд наголошує, що також немає підстав для висновку, що судовий захист у спірних правовідносинах може бути неповним або ж неефективним, а відмовою у поновлення провадження у справі будуть порушуватись законні права позивача.

Крім того, враховуючи такий елемент принципу верховенства права як пропорційність (розмірність), Конституційний Суд України дійшов висновку, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Сорінг проти Сполученого Королівства" Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) "спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини". У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі "Ріс проти Сполученого Королівства" Суд зазначив, що, з`ясовуючи, чи існує позитивне зобов`язання стосовно людини, "належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини".

У рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Суду від 12 жовтня 2004 року у справі "Кйартан Асмудсон проти Ісландії").

Крім того, у рішенні "Великода проти України", № 43331/12, від 3 червня 2014 року, ЄСПЛ зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Отже, права, за захистом яких позивач звернувся до суду, не мають абсолютного характеру. Водночас позивачу забезпечено доступ до суду з метою їх захисту, а існуючий між сторонами спір про перерахунок пенсії буде вирішено судом з прийняттям рішення по суті заявлених позовних вимог. Як вже зазначалось, за своїм змістом такі вимоги полягають у перерахунку та виплаті пенсії з 01.01.2020. Тобто, у випадку задоволення позову, порушені права та інтереси позивача будуть відновленні в повному обсязі, а судовий захист буде ефективним.

Так, 14.09.2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду прийняв рішення у справі №240/5401/18, відповідно до якого заявлені вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №12 від 12.03.2020 про відмову Особі у перерахунку пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 13.12.2019 року здійснити перерахунок та виплату Особі пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на підставі довідки прокуратури Хмельницької області від 05.03.2020 року №18-174 вих-20 з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Наразі з веб - сайту Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що відповідно до ухвали Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційної скаргою ГУ ПФУ в Хмельницькій області на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у зразковій справі за позовом Особи до ГУ ПФУ в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. Справа призначена до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи на 20 січня 2021 року в приміщенні Верховного Суду.

З огляду на те, що обставини, які стали підставою для зупинення провадження у справі не відпали, суд робить висновок про необґрунтованість доводів позивача щодо наявності підстав для поновлення провадження у даній справі. Відтак, клопотання підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 236, 237, 242, 243, 248, 256, 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про поновлення провадження у справі - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам по справі для відому.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвала в повному обсязі складена та підписана суддею 08.12.2020

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: