Справа № 380/1751/20
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року справа №380/1751/20

зал судових засідань 12

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Красневич Ю.Б.,

за участю:

представника позивача Мокрія Р.З.,

представника відповідача Чабана О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства Сокальжитлокомунсервіс до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Комунальне підприємство Сокальжитлокомунсервіс (місцезнаходження: 80000, Львівська обл., м.Сокаль, вул.Героїв УПА, ) (далі позивач, КП «Сокальжитлокомунсервіс») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, вул.Стрийська, 35, м.Львів, ) (далі відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), в якому, з врахуванням заяв про уточнення та зменшення позовних вимог від 14.05.2020 (вх.№24087) та від 18.09.2020 (вх.№47323), просить:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області, що полягають у зарахуванні коштів з рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість для погашення заборгованості по штрафним (фінансовим) санкціям, пені та уточнюючим розрахункам податкових зобов`язань з податку на додану вартість по платіжних дорученнях позивача: №576 від 28.05.2019 на суму 66876,64 грн., №657 від 14.06.2019 на суму 60000,00 грн., №706 від 26.06.2019 на суму 170 183,00 грн., №759 від 10.07.2019 на суму 10 000,00 грн., №826 від 25.07.2019 на суму 105701,00 грн., №772 від 25.07.2019 на суму 62000,00 грн., №903 від 13.08.2019 на суму 15000,00 грн, №975 від 29.08.2019 на суму 37500,00 грн, №976 від 29.08.2019 на суму 8797,88 грн., №974 від 28.08.2019 на суму 169789,12 грн., №1022 від 11.09.2019 на суму 27000,00 грн., №1072 від 26.09.2019 на суму 160194,00 грн., №1080 від 26.09.2019 на суму 63200,00 грн., №1073 від 26.09.2019 на суму3000,00 грн., №1123 від 10.10.2019 на суму 71000,00 грн., №1171 від 28.10.2019 на суму 157190,00 грн., №1122 від 10.10.2019 на суму 14000,00 грн., №1219 від 13.11.2019 на суму 9000,00 грн., №1220 від 13.11.2019 на суму 21000,00 грн., №1187 від 26.11.2019 на суму 88618,86 грн., № 1196 від 27.11.2019 на суму 40740,14 грн., №1304 від 26.12.2019 на суму 213850,00 грн., №11 від 15.01.2020 на суму 4000,00 грн., №24 від 15.01.2020 на суму 44900,00 грн., №25 від 15.01.2020, №26 від 15.01.2020 на суму 14700,00 грн., №28 від 16.01.2020 на суму23500,00 грн.. №72 від 27.01.2020 на суму 154587,00 грн.;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області внести зміни до інтегрованих карток (облікових) платника податків КП Сокальжитлокомунсервіс по ПДВ, шляхом відображення платежу, сплаченого по платіжних дорученнях №576 від 28.05.2019 на суму 66876,64 грн., №657 від 14.06.2019 на суму 60000,00 грн., №706 від 26.06.2019 на суму 170 183,00 грн., №759 від 10.07.2019 на суму 10 000,00 грн., №826 від 25.07.2019 на суму 105701,00 грн., №772 від 25.07.2019 на суму 62000,00 грн., №903 від 13.08.2019 на суму 15000,00 грн, №975 від 29.08.2019 на суму 37500,00 грн, №976 від 29.08.2019 на суму 8797,88 грн., №974 від 28.08.2019 на суму 169789,12 грн., №1022 від 11.09.2019 на суму 27000,00 грн., №1072 від 26.09.2019 на суму 160194,00 грн., №1080 від 26.09.2019 на суму 63200,00 грн., №1073 від 26.09.2019 на суму 3000,00 грн., №1123 від 10.10.2019 на суму 71000,00 грн., №1171 від 28.10.2019 на суму 157190,00 грн., №1122 від 10.10.2019 на суму 14000,00 грн., №1219 від 13.11.2019 на суму 9000,00 грн., №1220 від 13.11.2019 на суму 21000,00 грн., №1187 від 26.11.2019 на суму 88618,86 грн., № 1196 від 27.11.2019 на суму 40740,14 грн., №1304 від 26.12.2019 на суму 213850,00 грн., №11 від 15.01.2020 на суму 4000,00 грн., №24 від 15.01.2020 на суму 44900,00 грн., №25 від 15.01.2020, №26 від 15.01.2020 на суму 14700,00 грн., №28 від 16.01.2020 на суму23500,00 грн.. №72 від 27.01.2020 на суму 154587,00 грн. - згідно призначення, визначеного цими платіжними дорученнями.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в період з травня 2019 року по січень 2020 року позивачем в повній мірі сплачено самостійно визначені в податкових деклараціях податкові зобов`язання по податку на додану вартість за рахунок коштів, які облікувались на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. При цьому, в платіжних дорученнях, якими сплачувались кошти на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, чітко вказувалось призначення платежу, а саме сплата поточних зобов`язань по ПДВ. Однак відповідач, в порушення вимог ст.87 Податкового кодексу України, зарахував сплачені позивачем на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість кошти в рахунок погашення заборгованості підприємства по податку на додану вартість, яка виникла до 1 липня 2015 року.

КП «Сокальжитлокомунсервіс» зверталось до ГУ ДПС у Львівській області з заявою про коригування показників облікової картки платника податків по ПДВ та зарахування коштів відповідно до призначення платежів у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, однак отримав відмову. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду за захистом порушених своїх прав. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 30.03.2020 суд відкрив провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

Відповідач 23.04.2020 подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. Зазначає, що кошти на рахунках платника податків в системі електронного адміністрування податку на додану вартість можуть бути джерелом погашення податкового боргу по податку на додану вартість. Пунктом 87.9 ст.87 Податкового кодексу України визначено обов`язок контролюючого органу зараховувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків. Відтак, відповідач вважає дії по списанню коштів позивача з електронного рахунку ПДВ в системі електронного адміністрування податку на додану вартість правомірними. При цьому, відповідач зазначає, що Порядок електронного адміністрування ПДВ, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 569 від 16.10.2014, не регулює відносини, пов`язані з черговістю зарахування грошових коштів при наявності податкового боргу, а тому доводи позивача про порушення відповідачем положень вказаного Порядку є необґрунтованими. З цих підстав просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою від 17.06.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотання сторін для долучення додаткових доказів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, заявах про уточнення та зменшення позовних вимог, письмових поясненнях у справі. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях у справі. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

КП «Сокальжитлокомунсервіс» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом , перебуває на обліку в податковому органі та зареєстроване платником податку на додану вартість.

Суд встановив, що позивачем подано до податкового органу податкові декларації по податку на додану вартість № від 17.05.2019 за квітень 2019 року на суму ПДВ 198,461,00 грн.; № від 19.06.2019 за травень 2019 року на суму ПДВ 230,183,00 грн.; № від 17.07.2019 за червень 2019 року на суму ПДВ 177,701,00 грн.; № від 15.08.2019 за липень 2019 року на суму ПДВ 231,087,00 грн.; № від 17.09.2019 за серпень 2019 року на суму ПДВ 253,394,00 грн.; № від 16.10.2019 за вересень 2019 року на суму ПДВ 242,190,00 грн.; № від 18.11.2019 за жовтень 2019 року на суму ПДВ 159,359,00 грн.; № від 17.12.2019 за листопад 2019 року на суму ПДВ 213,850,00 грн.; № від 20.01.2020 за грудень 2019 року на суму ПДВ 257,833,00 грн.

Визначені вказаними податковими деклараціями податкові зобов`язання по податку на додану вартість сплачені позивачем на рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ згідно з платіжними дорученнями, а саме:

за № 576 від 28.05.2019 проведено сплату з призначенням платежу: «ПДВ за квітень 2019 року » в сумі 66 876,64 грн.;

за № 657 від 14.06.2019 проведено сплату з призначенням платежу: «ПДВ за травень 2019 року» в сумі 60 000,00 грн.;

за № 706 від 26.06.2019 проведено сплату з призначенням платежу: «ПДВ за травень 2019 року» в сумі 170 183,00 грн.;

за № 759 від 10.07.2019 проведено сплату з призначенням платежу: «ПДВ за червень 2019 року » в сумі 10 000,00 грн.;

за № 826 від 25.07.2019 проведено сплату з призначенням платежу: «ПДВ за червень 2019 року» в сумі 105701,00 грн.;

за № 772 від 25.07.2019 проведено сплату з призначенням платежу: «ПДВ за червень 2019 року » в сумі 62 000,00 грн.;

за № 903 від 13.08.2019 проведено сплату з призначенням платежу: «ПДВ за липень 2019 року» в сумі 15 000,00 грн.;

за № 975 від 29.08.2019 проведено сплату з призначенням платежу: «ПДВ за липень 2019 року » в сумі 37 500,00 грн.;

за № 976 від 29.08.2019 проведено сплату з призначенням платежу: «ПДВ за липень 2019 року» в сумі 8 797,88 грн.;

за № 974 від 28.08.2019 проведено сплату з призначенням платежу: «ПДВ за липень 2019 року» в сумі 169 789,12 грн.;

за № 1022 від 11.09.2019 проведено сплату з призначенням платежу: «ПДВ за серпень 2019 року » в сумі 27 000,00 грн.;

за № 1072 від 26.09.2019 проведено сплату з призначенням платежу: «ПДВ за серпень 2019 року» в сумі 160 194,00 грн.;

за № 1080 від 26.09.2019 проведено сплату з призначенням платежу: «ПДВ за серпень 2019 року » в сумі 63 200,00 грн.;

за № 1073 від 26.09.2019 проведено сплату з призначенням платежу: «ПДВ за серпень 2019 року » в сумі 3 000,00 грн.;

за № 1123 від 10.10.2019 проведено сплату з призначенням платежу: «ПДВ за вересень 2019 року » в сумі 71 000,00 грн.;

за № 1171 від 28.10.2019 провело сплату з призначенням платежу: «ПДВ за вересень 2019 року » в сумі 157 190,00 грн.;

за № 1122 від 10.10.2019 проведено сплату з призначенням платежу: «ПДВ за вересень 2019 року » в сумі 14 000,00 грн.;

за № 1219 від 13.11.2019 проведено сплату з призначенням платежу: «ПДВ за жовтень 2019 року» в сумі 9 000,00 грн.;

за № 1220 від 13.11.2019 проведено сплату з призначенням платежу «ПДВ за жовтень 2019 року» в сумі 21 000,00 грн.;

за № 1187 від 26.11.2019 проведено сплату з призначенням платежу «ПДВ за жовтень 2019 року» в сумі 88618,86 грн.;

за № 1196 від 27.11.2019 проведено сплату з призначенням платежу «ПДВ за жовтень 2019 року» в сумі 40 740,14 грн.;

за № 1304 від 26.12.2019 проведено сплату з призначенням платежу «ПДВ за листопад 2019 року» в сумі 213 850,00 грн.;

за № 11 від 15.01.2020 проведено сплату з призначенням платежу: «ПДВ за грудень 2019 року» в сумі 4 000,00 грн.;

за № 24 від 15.01.2020 проведено сплату з призначенням платежу «ПДВ за грудень 2019 року» в сумі 44 900,00 грн.;

за № 25 від 15.01.2020 проведено сплату з призначенням платежу « ПДВ за грудень 2019 року « в сумі 55 100 грн.;

за № 26 від 15.01.2020 проведено сплату з призначенням платежу « ПДВ за грудень 2019 року» в сумі 14 700,00 грн.;

за № 28 від 16.01.2020 проведено сплату з призначенням платежу « ПДВ за грудень 2019 року» в сумі 23 500,00 грн.;

за № 72 від 27.01.2020 проведено сплату з призначенням платежу « ПДВ за грудень 2019 року» в сумі 154 587,00 грн.

Згідно з даними облікової картки платника податків, сплачені позивачем відповідно до вказаних платіжних доручень кошти зараховані відповідачем в рахунок погашення податкового боргу КП «Сокальжитлокомунсервіс» по ПДВ, який підлягав стягненню з позивача до бюджету відповідно до постанови Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2012 у справі № 2а-7406/12/1370. Визначений у вказаному судовому рішенні податковий борг в сумі 3527082,94 був розстрочений та відстрочений згідно з ухвалою суду від 25.12.2012.

Суд встановив, що заборгованість позивача, яка була предметом стягнення у справі № 2а-7406/12/1370 та розстрочена і відстрочена за ухвалою суду, виникла на підставі самостійно поданих позивачем декларацій по податку на додану вартість за період з серпня 2009 року по вересень 2012 року та податкових повідомлень-рішень, прийнятих податковим органом у вказаний період.

Відповідно до абзацу першого пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі не виконання платником податків обов`язку, щодо своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, контролюючий орган в силу компетенції, встановленої нормами ПК України, здійснює за платника податків і на користь держави заходи, щодо погашення податкового боргу такого платника податків. Ця компетенція стосується, зокрема виявлення джерел погашення податкового боргу та контролю за дотриманням платником податків черговості погашення податкового боргу, згідно з черговістю його виникнення.

Джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків визначені статтею 87 ПК України.

Так, згідно з абзацом першим пункту 87.1 цієї статті джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Законодавцем встановлені особливості щодо визначення джерел сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з ПДВ.

Відповідно до абзацу другого пункту 87.1 статті 87 ПК України джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (абзац четвертий пункту 87.1 статті 87 ПК України).

Норми статті 95 ПК України встановлюють підстави для здійснення контролюючим органом за платника податків і на користь держави заходів щодо погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Спеціальною нормою, яка регулює стягнення коштів, у тому числі, з рахунків у СЕА ПДВ, є норма абзацу першого пункту 95.3 цієї статті, згідно з якою стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Аналіз наведених норм в їх системному зв`язку дає підстави зробити такий висновок щодо правового регулювання погашення податкового боргу з ПДВ за рахунок коштів у СЕА цього податку: у разі коли платник податку на додану вартість не сплатив самостійно узгоджену суму податкового зобов`язання в установлений пунктом 57.1 статті 57 ПК України строк і не сплачує податковий борг, який внаслідок цього виник, контролюючий орган вправі здійснити за платника податку заходи щодо погашення податкового боргу за рахунок коштів на рахунку цього платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість тільки за рішенням суду.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного суду від 30.07.2019 у справі № 440/4082/18 та від 10.09.2019 у справі 1840/3549/18.

Зі змісту резолютивної частини постанови Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2012 у справі № 2а-7406/12/1370 суд встановив, що заборгованість в сумі 3 923 082,94 грн. суд вирішив стягнути до бюджету лише з рахунків КП «Сокальжитлокомунсервіс». Іншого судового рішення про стягнення боргу позивача з рахунків в системі електронного адміністрування податку на додану вартість відповідачем суду не подано.

З урахуванням викладеного суд відхиляє доводи відповідача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень пункту 87.9 статті 87 ПК України та не застосування норм пункту 95.3 статті 95 ПК України. Кожна з цих норм має окремий предмет регулювання: норми пункту 87.9 встановлюють черговість погашення податкового боргу незалежно від способу (добровільного чи примусового) та джерела погашення податкового боргу, тоді як норма пункту 95.3 регулює відносини щодо стягнення (примусового погашення) податкового боргу за рахунок коштів на банківських рахунках та на рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ.

Непогашення грошових зобов`язань, зокрема самостійно визначених платником податків чи нарахованих контролюючим органом, дає право контролюючому органу здійснити за цього платника податку і в інтересах держави заходи на погашення податкового боргу, який виник через таку несплату. При цьому, такі заходи мають бути здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, як це вимагається частиною другою статті 19 Конституції України, якою встановлено критерії поведінки державного органу у сфері публічних відносин. Неправомірна поведінка невладного суб`єкта у цих відносинах не може виправлятися неправомірною поведінкою владного суб`єкта.

Суд також враховує, що податковий борг, в погашення якого зараховано відповідачем самостійно сплачені позивачем кошти, виник до 01.07.2015.

Як вже зазначалось судом, відповідно до норм пункту 87.1 статті 87 ПК України не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року, кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Тому, суд погоджується з доводами позивача про протиправність дій відповідача щодо зарахування коштів з рахунків в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в рахунок погашення податкового боргу позивача, що виник до 01.07.2015.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до пункту 100.1 статті 100 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла до грудня 2016 року) розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, сума несплачених своєчасно розстрочених чи відстрочених платежів відповідно до графіку сплати таких, не може свідчити про виникнення нового податкового боргу, а тому твердження відповідача про те, що спірні кошти зараховувались в рахунок погашення боргу, який виник після 01.07.2015 не беруться судом до уваги.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно зарахував в рахунок погашення податкового боргу позивача, що виник до 01.07.2015, сплачені ним поточні податкові зобов`язання по ПДВ на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у Львівській області внести зміни до інтегрованих карток (облікових) платника податків КП «Сокальжитлокомунсервіс» по ПДВ, шляхом відображення платежів за призначенням, вказаним у відповідних платіжних дорученнях, суд зазначає таке.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство, Європейський суд неодноразово аналізував межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Отже, як слідує з наведених судових рішень, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з у рахуванням принципу верховенства права.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованих карток (облікових) платника податків КП «Сокальжитлокомунсервіс» по ПДВ, шляхом відображення платежів за призначенням, вказаним у відповідних платіжних дорученнях, є ефективним способом захисту в межах спірних правовідносин, який виключає подальше звернення позивача до суду за захистом порушених прав та відновлює становище, яке існувало до порушення прав позивача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 4204,00 грн., сплаченого згідно з платіжним дорученням №238 від 16.03.2020.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області, що полягають у зарахуванні коштів з рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість для погашення заборгованості по штрафним (фінансовим) санкціям, пені та уточнюючим розрахункам податкових зобов`язань з податку на додану вартість по платіжних дорученнях позивача: №576 від 28.05.2019 на суму 66876,64 грн., №657 від 14.06.2019 на суму 60000,00 грн., №706 від 26.06.2019 на суму 170 183,00 грн., №759 від 10.07.2019 на суму 10 000,00 грн., №826 від 25.07.2019 на суму 105701,00 грн., №772 від 25.07.2019 на суму 62000,00 грн., №903 від 13.08.2019 на суму 15000,00 грн, №975 від 29.08.2019 на суму 37500,00 грн, №976 від 29.08.2019 на суму 8797,88 грн., №974 від 28.08.2019 на суму 169789,12 грн., №1022 від 11.09.2019 на суму 27000,00 грн., №1072 від 26.09.2019 на суму 160194,00 грн., №1080 від 26.09.2019 на суму 63200,00 грн., №1073 від 26.09.2019 на суму3000,00 грн., №1123 від 10.10.2019 на суму 71000,00 грн., №1171 від 28.10.2019 на суму 157190,00 грн., №1122 від 10.10.2019 на суму 14000,00 грн., №1219 від 13.11.2019 на суму 9000,00 грн., №1220 від 13.11.2019 на суму 21000,00 грн., №1187 від 26.11.2019 на суму 88618,86 грн., № 1196 від 27.11.2019 на суму 40740,14 грн., №1304 від 26.12.2019 на суму 213850,00 грн., №11 від 15.01.2020 на суму 4000,00 грн., №24 від 15.01.2020 на суму 44900,00 грн., №25 від 15.01.2020, №26 від 15.01.2020 на суму 14700,00 грн., №28 від 16.01.2020 на суму23500,00 грн.. №72 від 27.01.2020 на суму 154587,00 грн.;

Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області внести зміни до інтегрованих карток (облікових) платника податків КП Сокальжитлокомунсервіс по ПДВ, шляхом відображення платежу, сплаченого по платіжних дорученнях №576 від 28.05.2019 на суму 66876,64 грн., №657 від 14.06.2019 на суму 60000,00 грн., №706 від 26.06.2019 на суму 170 183,00 грн., №759 від 10.07.2019 на суму 10 000,00 грн., №826 від 25.07.2019 на суму 105701,00 грн., №772 від 25.07.2019 на суму 62000,00 грн., №903 від 13.08.2019 на суму 15000,00 грн, №975 від 29.08.2019 на суму 37500,00 грн, №976 від 29.08.2019 на суму 8797,88 грн., №974 від 28.08.2019 на суму 169789,12 грн., №1022 від 11.09.2019 на суму 27000,00 грн., №1072 від 26.09.2019 на суму 160194,00 грн., №1080 від 26.09.2019 на суму 63200,00 грн., №1073 від 26.09.2019 на суму 3000,00 грн., №1123 від 10.10.2019 на суму 71000,00 грн., №1171 від 28.10.2019 на суму 157190,00 грн., №1122 від 10.10.2019 на суму 14000,00 грн., №1219 від 13.11.2019 на суму 9000,00 грн., №1220 від 13.11.2019 на суму 21000,00 грн., №1187 від 26.11.2019 на суму 88618,86 грн., № 1196 від 27.11.2019 на суму 40740,14 грн., №1304 від 26.12.2019 на суму 213850,00 грн., №11 від 15.01.2020 на суму 4000,00 грн., №24 від 15.01.2020 на суму 44900,00 грн., №25 від 15.01.2020, №26 від 15.01.2020 на суму 14700,00 грн., №28 від 16.01.2020 на суму23500,00 грн.. №72 від 27.01.2020 на суму 154587,00 грн. - згідно призначення, визначеного цими платіжними дорученнями.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (, місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» (місцезнаходження: 80000, Львівська область, м.Сокаль, вул.Героїв УПА, ) судовий збір в сумі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 07.12.2020.

Суддя Кузан Р.І.