Справа № 620/4331/20
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року Чернігів Справа № 620/4331/20

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Лобана Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області про застосування адміністративно - господарського штрафу від 22.09.2020 № 213406, якою з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 стягнуто адміністративно - господарський штраф у сумі 17000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки фактично його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, якого не було.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи і встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов.

Від представників відповідачів до суду відзиви на позов не подано.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , з 06.10.2003 і до цього часу зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця.

Основним видом підприємницької діяльності є перевезення вантажів автомобільним транспортом, що відповідає коду КВЕД 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт».

Для здійснення даного виду діяльності позивач має власні транспортні засоби, у тому числі сідловий тягач-Е RENAULT PREMIUM 385, реєстраційний номер НОМЕР_1 (маса без навантаження 6491 кг), та напівпричіп BODEX KIS 3WA, реєстраційний номер НОМЕР_2 (маса без навантаження 6500 кг), що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

05.08.2020 позивачем на вказаних вище транспортних засобах виконувалось перевезення вантажу пшениці 4 класу насипом вагою 25,340 тон за маршрутом с. Чорний Ріг, Семенівського району, Чернігівської області - порт Південний, Одеської області.

Перевезення було оформлено товарно - транспортною накладною № 364923 від 05.08.2020.

Безпосередньо транспортними засобами керував водій позивача ОСОБА_2 .

05.08.2020 біля 23 год. 30 хв. на автодорозі Р-03 під`їзд до автодороги М-03 4 км + 100 м в с. Проліски, Бориспільського району, Київської області транспортні засоби були зупинені співробітниками Київського міжрегіонального Управління Уктрансбезпеки та спрямовані для проведення габаритно - вагового контролю на відповідний стаціонарний пункт.

За підсумками габаритно - вагового контролю було складено:

- акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 05.08.2020 № 045035, у якому вказано, що габаритно - ваговий контроль проводило Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, місце проведення габаритно - вагового контролю а/д Р-03 під`їзд до а/д М-03 4 км+100 м, автомобіль RENAULT PREMIUM 385, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп (напівпричіп) BODEX KIS 3WA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , суб`єкт, що перевіряється ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , найменування та вид вантажу, в тому числі небезпечного: подільний пшениця, маршрут руху із зазначенням пройденої відстані дорогами загального користування, кілометрів: с. Чорний Ріг, Чернігівська обл. - с. Проліски 257 км, повна маса, тонн нормативно допустима: 40, фактична: 39440, осьові навантаження, тонн: нормативно допустиме 11/11/__/22/__, фактичне 5380/12140/___/21920/_ ;

- розрахунок від 05.08.2020 № 045035 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування (постанова КМУ від 27.06.07 року № 879) згідно ТТН від 05 серпня 2020 року № 364923, яким позивачу за перевищення навантаження на одну з осей на 1,14 тон нарахована плата у розмірі 208,17 євро.

22.09.2020 начальником управлінням Укртрансбезпеки у Чернігівській області було винесено постанову про застосування до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу № 213406 в сумі 17000,00 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879).

Пунктом 3 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Крім того, відповідно до п.4 Порядку №403 взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робі т із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 №1007/1207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за №215/24992, посадові особи Укртрансіпспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:

здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422;

видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю;

складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до підпункту 2 та 3 пункту І Порядку №879 терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення:

вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженого спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;

великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно пунктів 12, 13 та 14 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видасться довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а па запит водія міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідно до пункту 21 у разі виявлення факту перевищення хоча б одною вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у' подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Зі змісту Акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.08.2020 та інших складених співробітниками Уктрансбезпеки документів вбачається, що дані документи не містять ні найменування, ні жодних характеристик вимірювального та зважувального обладнання, яке використовувалось при проведенні габаритно-вагового контролю належних позивачу транспортних засобів, зокрема, у цих документах не вказано якими саме вагами проводилось зважування транспортних засобів, який відсоток похибки таких ваг та чи враховувався під час зважування сипучий стан вантажу, тощо.

У відповідності до підпунктів 2, 3 пункту 2 Порядку № 879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до пункту 9 розділу 2 Вимог № 255 до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 відсотки та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником. При цьому довідка повніша містити показники зважування, видані спеціалізованим обладнанням по кожній осі окремо, а також підсумок загальної маси шляхом додавання кожної з осей.

Методика, про яку йдеться у пункті 2 Порядку №879 та згідно якої повинен проводитись процес визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (Укрметртсстандартом) не затверджено.

У контексті наведеного потрібно також враховувати, що єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію № 02-84-08.

Разом із тим, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким та сипучим вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного суду у справі №816/2329/13-а (постанова від 12.04.2018), у справі № 826/442/13-а (постанова від 16.01.2018), у справі №821/597/17 (постанова від 12.06.2018).

Враховуючи вищевикладене можна дійти висновку, що при здійсненні зважування транспортного засобу з сипучім вантажем, який змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, результати вимірювання, здійсненні посадовими особами відповідача, не можна вважати достовірними, оскільки такі вимірювання, здійсненні без застосування відповідної Методики, яка б враховувала особливості вантажу, що свідчить про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем.

Адже, при цьому слід врахувати і те, що відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за спеціальними правилами здійснюється рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли їх маса перевищує 40 т, тоді як ні відповідно до товарно - транспортної накладної від 05.08.2020 № 364923, згідно якої сумарна вага транспортних засобів та вантажу становила 39,020 тон, ні відповідно до даних проведеного габаритно - вагового контролю, згідно якого фактична повна маса транспортних засобів з вантажем становить 39,440 тон, вказаної вище максимально допустимої маси позивачем перевищено не було.

Крім того, з перелічених вище п. 18 Порядку № 879 та п. 4 Порядку № 1007/1207 вбачається, що за результатами здійснення габаритно - вагового контролю посадові особи Укртрансбезпеки повинні видати водієві довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю встановленої форми.

Не зважаючи на це, такої довідки водієві позивача видано не було та під час ознайомлення позивача в Управлінні Укртрансбезпеки у Чернігівській області із матеріалами, на підставі яких було винесено оскаржувану постанову, такої довідки серед цих матеріалів виявлено не було.

Відповідачами до суду вказаної довідки надано також не було.

Згідно и. 1 розділу III Вимог № 255 стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю влаштовується на автомобільних дорогах загального користування з урахуванням параметрів видимості для певної категорії дороги згідно з вимогами ДБН В.2.3-4:2015 "Автомобільні дороги. Частина І. Проектування. Частина II. Будівництво" у спеціально обладнаних для проведення габаритно-вагового контролю місцях з перехідно-швидкісними смугами.

Не зважаючи на викладене, стаціонарний пункт, на якому було здійснено габаритно - ваговий контроль належних позивачу транспортних засобів не відповідав усім вимогам, зазначеним в п.п. 1,2 розділу III Вимог № 255, що підтверджується відсутністю будь-яких доказів протилежного.

Також відповідно до Вимог № 255 стаціонарний пункт повине мати, поміж іншого, стаціонарні ваги для точного зважування транспортних засобів у русі; свідоцтво про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію (пункт 3 Розділу II).

Отже, вимірювальне і вагове обладнання повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології (пункт 8 Розділу II).

В Акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.08.2020 немає жодних доказів того, що габаритно-ваговий контроль позивача було здійснено на обладнанні, яке відповідає вимогам законодавства.

Відсутність таких документів на пристрій, яким проводилося зважування транспортного засобу, позбавляє можливості перевірити відповідність цього приладу параметрам та технічному стану, що пред`являються до таких пересувних контрольних пунктів.

Вказане свідчить про незаконність та необґрунтованість постанови від 22.09.2020 № 213406 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.12.2019 у справі № 557/322/17.

Також слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 8 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, .які мають елементи або функції настроювання, повинні мати захист від вільного доступу до зазначених елементів і функцій (включаючи програмне забезпечення) з метою запобігання несанкціонованому втручанню. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 9 Вимог № 255 до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 № 255, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Таким чином, зазначеним нормативним положенням чітко визначено, що вагове обладнання повинно забезпечувати саме поосьове зважування у русі транспортного засобу, а не у спосіб, який здійснювався на транспортному засобі позивача посадовими особами відповідача.

Крім цього, слід також зазначити, що автомобіль позивача перевозив пшеницю 4 класу, що є сипучим вантажем.

У такому випадку, слід також враховувати і властивості вантажу, який перевозив належний позивачу автомобіль, а саме пшеницю насипом, які є подільним (сипучим, рухомим) вантажем, що може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху. А тому проведення зважування у русі, шляхом поосьвого заїзду тягача на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх сипучих властивостей, легко деформується та вільно переміщується.

Суд вважає обґрунтованою позицію позивача про необхідність застосування Методики проведення габаритно-вагового контролю, затвердженої Мінекономрозвитку, якою під час проведення такого контролю повинні керуватись Укртрансбезпека або її територіальні органи. Таки вимоги відносно визначення за допомогою вимірювального (зважувального обладнання) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, наявні в підпункті 2 пункту 2 Порядку №879, який на час розгляду справи є чинним.

У свою чергу, існування такої методики і її використання відповідачем під час проведення контрольного зважування автомобіля позивача не доведено.

Оскільки законодавством не встановлено альтернативних вимог щодо можливості проведення вимірювання (зважування) без застосування такої методики або відповідно до будь-яких інших методик, то враховуючи положення ст. 19 Конституції України щодо обов`язку органу державної влади та його посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, такі заперечення представника відповідача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

У зв`язку із вищевикладеними обставинами, суд дійшов висновку стосовно протиправності постанови управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області від 22.09.2020 № 213406, про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідачем взагалі не подано відзив на позов, що у відповідності до ч. 4 ст. 159 КАС України може розцінюватися судом як визнання позову повністю.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість свого рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 40 коп.

Керуючись ст. 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області про застосування адміністративно - господарського штрафу від 22.09.2020 № 213406, якою з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 стягнуто адміністративно - господарський штраф у сумі 17000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ).

Відповідачі: управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області (вул. П`ятницька, 39, м. Чернігів, 14000), Державна служба України з безпеки на транспорті (просп. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135, код ЄДРПОУ - 39816845).

Повний текст рішення виготовлено 07 грудня 2020 року.

Суддя Д.В. Лобан