Справа № 640/29522/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

08 грудня 2020 року м. Київ № 640/29522/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Балась Т.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» Карачинцева Артема Юрійовича, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення та дій,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» Карачинцева Артема Юрійовича, ОСОБА_3 , в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Чуловського В.А. Київського міського нотаріального округу від 08.11.2017 року про вчинення запису про право власності 23263502;

- визнати протиправним та скасувати дію приватного нотаріуса Чуловського В.А. Київського міського нотаріального округу від 21.11.2017 року щодо посвідчення АКТУ приймання передачі нерухомого майна, реєстровий номер 27262.

У силу положень пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ним публічно - владних функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що публічно-правовий спір - це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, обов`язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом у порядку адміністративного судочинства, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб`єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб`єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції. При цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Виникнення спірних правовідносин у даній адміністративній справі зумовлено незгодою позивача з наказом Міністерства юстиції України «Про відмову у задоволенні скарги» від 17/09/2020 №2473/7, прийнятим за результатами розгляду скарги ОСОБА_4 від 16.07.2020 на рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.02.2020 № 50948106.

У позовній заяві позивач зазначає, що 31.10.2006 між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Укрінбанк», правонаступником з обмеженою дієздатністю якого є Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 274.

На забезпечення виконання умов договору споживчого кредиту між банком та позивачем було укладено договір іпотеки від 31.10.2006 № 4979 (далі - договір іпотеки), посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Голубничою О.В.

За умовами цього договору іпотекодавець передав в іпотеку Банку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю - оздоровчий комплекс з кафе-баром, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 277,95 кв.м.

З позовної заяви убачається, що 17.01.2012 між позивачем та банком було укладено договір про задоволення вимог заставодержателя, згідно з умовами якого право власності на вищезазначене нерухоме майно було передано ПАТ «Укрінбанк».

02.02.2012 Чернівецьким обласним комунальним бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності за ПАТ «Укрінбанк» за реєстраційним номером №159599216, номер запису 1245/258/224 в книзі 166. стор. 85 на нежитлову будівлю оздоровчого комплексу з кафе-баром, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 277.95 кв.м.

06.03.2020 між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Укрінбанк» було укладено договір оренди нежитлових приміщень - оздоровчого комплексу з кафе-баром, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 277,95 кв.м. з правом викупу позивачем або його сином зазначеного нерухомого майна.

22.09.2015 між сином позивача ОСОБА_3 та ПАТ «Укрінбанк» було укладено попередній договір, за умовами якого сторони зобов`язуються у строк не пізніше 22.11.2015 укласти договір купівлі-продажу нежитлової будівлі - оздоровчого комплексу з кафе-баром, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 277.95 кв.м.

З матеріалів справи з`ясовано, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» було відчужено нежитлову будівлю - оздоровчий комплекс з кафе-баром, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 277,95 кв.м., зокрема ПАТ «Столицяінвест2008», про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено запис про право власності № 23263502 від 08.11.2017.

21.11.2018 на підставі акта прийому-передачі нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. право власності за вищезазначене нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_2 . Підставою для оформлення права власності слугував договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ «Столицяінвест2008».

Враховуючи те, що у даній справі спірні правовідносини пов`язані із реєстрацією майнових прав, невиконанням умов цивільно-правової угоди, що випливають із договірних відносин, то за таких обставин спір у цій справі не є публічно-правовим.

З позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань і реалізацією прав, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Юрисдикція цивільних справ визначена статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Щодо посилань позивача на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 826/9928/15, щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, суд зазначає наступне.

У постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 Велика Палата Верховного Суду з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відступила від такої правової позиції, викладеної як у згаданій постанові, так і в низці інших (зокрема, від 04.04.2018 року у справі № 817/567/16, від 10.04.2018 у справі № 808/8972/15, від 16.05.2018 у справі № 826/4460/17, від 23.05.2018 у справі № 815/4618/16, від 05.06.2018 у справі № 804/20728/14, від 12.06.2018 у справі № 823/378/16, від 16.06.2018 у справах № 820/2675/17 та 803/1125/17).

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір про скасування дій та рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно за іншою особою є приватноправовим та залежно від суб`єктного складу має бути вирішений за правилами цивільного або господарського судочинства.

Також, в позовній заяві позивач посилається на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.07.2018 по справі 128/3652/16-ц, з приводу чого суд зазначає, що у зазначеній справі Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, крім іншого, на те, що відповідні спори є публічно-правовими, оскільки підстави і предмет позову жодним чином не пов`язані з майновими правами, виконанням чи невиконанням цивільно-правових угод, і спір не має ознак приватноправового , однак, як вбачається з вищевикладеного, у даній справі підстави і предмет позову ОСОБА_1 пов`язані з майновими правами та цивільним договором та існуючий спір має ознаки приватноправового, з огляду на що такі висновки Великої палати Верховного Суду до правовідносин у цій справі не застосовуються.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що зазначений спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

У силу положень пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 19, 170, 243, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» Карачинцева Артема Юрійовича, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення та дій.

2. Роз`яснити заявникові, що даний спір належить до юрисдикції місцевого загального суду та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Суддя Т.П. Балась