Справа № 640/30342/20
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

07 грудня 2020 року м. Київ № 640/30342/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1

до Міністерства освіти і науки України,

Національного університету харчових технологій

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Міністерства освіти і науки України (далі по тексту - відповідач 1), адреса: 01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 10, Національного університету харчових технологій (далі по тексту - відповідач 2), адреса: 01033, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 68, в якій позивач просить:

- визнати дії Національного університету харчових технологій з організації проведення виборів ректора, що відбулися 11 листопада 2020 року - протиправними;

- визнати дії Організаційного комітету з проведення виборів ректора Національного університету харчових технологій у зв`язку із порушення вимоги статті 42 Закону України від 01 липня 2014 року «Про вищу освіту», пункту 14, пункту 15, пункту 16, пункту 34 «Методичних рекомендацій щодо особливостей виборчої системи та порядку обрання керівника вищого навчального закладу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 грудня 2014 року №726, пункту 3.2, пункту 5.4. Положення про організацію виборів ректора Національного університету харчових технологій, затвердженого 27 лютого 2020 року Вченою радою Національного університету харчових технологій та пункту 1.2.2, пункту 3.2.9. Положення про Організаційний комітет з виборів ректора Національного університету харчових технологій, затвердженого 27 лютого 2020 року Вченою радою Національного університету харчових технологій - протиправними;

- визнати вибори ректора Національного університету харчових технологій недійсними та скасувати рішення Головної виборчої комісії з проведення виборів ректора Національного університету харчових технологій щодо результатів виборів ректора, оформленого протоколом Головної виборчої комісії з проведення виборів ректора Національного університету харчових технологій №7 від 11 листопада 2020 року;

- визнати дії Міністерства освіти та науки України щодо не перенесення дати виборів ректора Національного університету харчових технологій з 11 листопада 220 року на іншу дату у зв`язку з пандемією COVID-19, а також у зв`язку з масштабними порушеннями адміністрацією Університету вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки - протиправними;

- зобов`язати міністерство освіти та науки України організувати проведення нових виборів ректора Національного університету харчових технологій.

Підставами позову вказано порушення суб`єктом владних повноважень прав позивача внаслідок проведення виборів ректора вищого навчального закладу з порушеннями, на думку позивача, вимог законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом

- заборони Міністерству освіти і науки України видавати наказ про призначення ОСОБА_2 ректором Національного університету харчових технологій до завершення розгляду позову ОСОБА_1 про визнання виборів ректора Національного університету харчових технологій недійсними та скасування рішення Головної виборчої комісії з проведення виборів ректора Національного університету харчових технологій щодо результатів виборів ректора, оформленого підсумковим протоколом Головної виборчої комісії з проведення виборів ректора Національного університету харчових технологій №7 від 11 листопада 2020 року та призначення Міністерством освіти і науки України нових виборів зазначеного закладу вищої освіти;

- заборони Міністерству освіти і науки України укладати контракт з ОСОБА_2 як з керівником державного закладу вищої освіти, а саме як з ректором Національного університету харчових технологій до завершення розгляду позову ОСОБА_1 про визнання виборів ректора Національного університету харчових технологій недійсними та скасування рішення Головної виборчої комісії з проведення виборів ректора Національного університету харчових технологій щодо результатів виборів ректора, оформленого підсумковим протоколом Головної виборчої комісії з проведення виборів ректора Національного університету харчових технологій №7 від 11 листопада 2020 року та призначення Міністерством освіти і науки України нових виборів зазначеного закладу вищої освіти.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач послався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду і поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Інші обставини, якими позивач обгрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення позову є аналогічними обставинами, якими він обгрунтовує свої позовні вимоги.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що підстави, з яких може бути вжито заходів забезпечення позову, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Також, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види забезпечення позову.

У відповідності до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, обгрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач посилається на ті ж самі обставини, якими обгрунтовані й власне позовні вимоги.

Суд зазначає, що застосування судом обраних позивачем заходів забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на доводах позивача про наявність очевидних ознак протиправності рішення та дій, а також не може грунтуватись на тих обставинах, якими позивач обгрунтовує заявлені позовні вимоги, оскільки оцінку таким обставинам та доводам суд надає виключно під час розгляду справи по суті, але аж ніяк не під час вирішення питання щодо можливості вжиття заходів забезпечення позову.

Відтак, на переконання суду, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам та інтересам до ухвалення рішення у даній справі, а викладені у заяві про забезпечення позову обставини свідчать про відсутність належного обґрунтування того, що захист прав та інтересів позивача стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

У рішенні від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З урахуванням зазначеного, у суду відсутні правові підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею (суддями). Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник