Справа № 560/7850/20
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7850/20
РІШЕННЯ

іменем України

10 грудня 2020 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М.

за участі:секретаря судового засідання Нетичай Ю.В. представника позивача: Савінського О.П., відповідача: ОСОБА_1 , представника третьої особи: Куца І.О.,
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича від 11.11.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 63578886;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича від 11.11.2020 року, винесену у ВП № 63578886 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича від 11.11.2020 року, винесену у ВП № 63578886 про стягнення з боржника основної винагороди.

На обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що постановою приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича від 11.11.2020 року відкрито виконавче провадження № 63578886 на підставі ухвали судді Хмельницького міськрайонного суду Приступи Д.І. від 01.07.2020 року у справі № 686/15580/19, якою задоволено клопотання експерта та зобов`язано ОСОБА_2 надати безперешкодний доступ судовому експерту ОСОБА_4 до об`єктів дослідження.

Вважає, що вказана ухвала Хмельницького міськрайонного суду від 01.07.2020 року не є виконавчим документом, тому постанови відповідача від 11.11.2020 ВП № 63578886 про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою від 01.12.2020 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав до суду клопотання про закриття провадження у цій справі в частині позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича від 11.11.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 63578886, обгрунтовуючи тим, що спір з приводу оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа виданого судом у цивільній справі підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Також, відповідачем надано відзив, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що ним правомірно прийнято оскаржувані постанови.

Представник третьої особи у судовому засіданні просив суд в задоволенні позову відмовити. Також заявив клопотання про закриття провадження у цій справі.

Суд, заслухавши сторін, представника третьої особи, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 01 липня 2020 року у справі №686/15580/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, задоволено клопотання судового експерта Власюка Володимира Володимировича. Зобов`язано ОСОБА_2 - надати безперешкодний доступ судовому експерту ОСОБА_4 до об`єкта дослідження:

- житлового будинку та господарської споруди, за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки площею 0,20 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:005:0346, за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:005:2787, за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказана ухвала набрала законної сили 01.07.2020.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 19 жовтня 2020 року у справі №686/15580/19 виправлено описку в ухвалі Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 липня 2020 року по справі № 686/15580/19 та вказано в резолютивній частині ухвали вірне «Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання до 02 липня 2023 року».

09 листопада 2020 року ОСОБА_3 звернулась до Приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 01 липня 2020 року у справі №686/15580/19 щодо зобов`язання ОСОБА_2 надати безперешкодний доступ судовому експерту Власюку Володимиру Володимировичу до об`єктів дослідження.

В подальшому, 11.11.2020 Приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим Іваном Миколайовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63578886 про примусове виконання ухвали №686/15580/19 виданої 01.07.2020 Хмельницьким міськрайонним судом про зобов`язання ОСОБА_2 - надати безперешкодний доступ судовому експерту ОСОБА_4 до об`єкта дослідження:

- житлового будинку та господарської споруди, за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки площею 0,20 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:005:0346, за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:005:2787, за адресою: АДРЕСА_2 .

Пунктом 3 вказаної постанови вказано стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10000,00 грн..

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження ВП №63578886 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим Іваном Миколайовичем було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 11.11.2020, відповідно до якої постановлено стягнути з боржника ОСОБА_2 основну винагороду у сумі 10000,00 грн.

Крім того, 11.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим Іваном Миколайовичем була винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №63578886, відповідно до якої постановлено стягнути з боржника ОСОБА_2 мінімальні витрати в сумі 400,00 грн..

Не погоджуючись із вказаними постановами відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За приписами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Таким чином, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.

Аналіз наведених правових норм у сукупності з обставинами цієї справи дають підстави для висновку, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця, прийнятої під час дії Закону № 1404-VIII, про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого судом у цивільній справі, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Як слідує з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2020 №63578886 прийнята відповідачем на виконання ухвали №686/15580/19 виданої 01.07.2020 Хмельницьким міськрайонним судом у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича від 11.11.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 63578886 не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин суд вважає за необхідне закрити провадження в цій частині позовних вимог та роз`яснити, що позивач має право звернутися з даними позовними вимогами до Хмельницького міськрайонного суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 815/4232/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 757/53656/17-а.

Відповідно до ч. 2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича від 11.11.2020 року, винесену у ВП № 63578886 про стягнення з боржника основної винагороди, суд зазначає таке.

Згідно з положеннями частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема, верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, а також гласності та відкритості виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, а саме: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Статтею 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Нормами статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 №1403-VIII передбачено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно зі статтею 45 Закону №1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; у разі виконання рішення приватним виконавцем; за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом. У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання. У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню (ст. 27 Закону №1404-VIII ).

Разом з тим, Кабінет Міністрів України постановою від 08 вересня 2016 року № 643 затвердив Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок), що визначає механізм виплати винагород державним виконавцям, а також розміри винагород державних виконавців і основної винагороди приватного виконавця.

Згідно з положеннями п. 4 Порядку фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII, якщо за таким документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідно до п. 6 Порядку для виплати винагороди державний виконавець, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ, подає заяву, в якій зазначаються: реквізити виконавчого документа; номер виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника; категорія стягнення за виконавчим документом; розмір стягнутого виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, реквізити платіжних доручень; перелік виконавчих дій та строки їх проведення; розрахунок належної до виплати винагороди; відомості про дотримання критеріїв.

Аналіз наведених вище норм Порядку свідчить про те, що у разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, стягненню підлягає основна винагорода у сумі 10000,00 грн.

Водночас, судом враховано, що будь - яких доказів щодо примусового виконання ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 01 липня 2020 року у справі №686/15580/19 відповідачем суду не надано.

Крім того, в судовому засіданні відповідач зазначив, що будь - яких дій по примусовому виконанню ухвали у справі №686/15580/19 не вчиняв.

Таким чином, винесення відповідачем постанови про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 10000,00 гривень вказує на намагання відповідача стягнути з позивача винагороду, при цьому без вчинення будь - яких дій спрямованих на примусове виконання ухвали у справі №686/15580/19, тому в цій частині позов слід задовольнити.

Таких ж правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича від 11.11.2020 року, винесеної у ВП № 63578886 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 42 Закону №1404-VIІІ кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до абзаців 2 та 3 частини 3 статті 42 Закону №1404-VIІІ, витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 "Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1300/29430, затверджені Види та розміри витрат виконавчого провадження.

Відповідно до розділу І "Види витрат виконавчого провадження" Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5, належать:

1. Виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари.

2. Пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку.

3. Послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів, спеціалістів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій.

4. Послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум.

5. Проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини.

6. Послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці.

7. Банківські послуги при операціях з іноземною валютою.

8. Сплата судового збору.

9. Плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України №1404-VIII "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

10. Інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до розділу ІІ "Розміри витрат виконавчого провадження" Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5, визначено:

1. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

Розміри витрат за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці визначаються наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України від 10 жовтня 2013 року №967/1218/869 "Про затвердження розмірів плат за транспортування і зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках (стоянках)", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2013 року за №1887/24419.

2. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта".

3. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 5 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості розшукових дій, визначених законодавством.

4. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 8 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до ставок судового збору, затвердженого Законом України "Про судовий збір".

5. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати.

6. Відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п`яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження.

Розміри витрат виконавчого провадження, які стягнуті до проведення процедури закупівлі відповідних товарів і послуг, визначаються на підставі вартості раніше придбаних товарів і послуг.

Приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг.

Водночас, пунктом 2 розділу VI Інструкції передбачено, якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9 - 15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що витрати виконавчого провадження - це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції; друк документів, тощо). Такі витрати компенсуються за рахунок боржника, незалежно від до того чи виконано рішення боржником у добровільному порядку.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 05.04.2019 у справі №296/3226/17, від 29.11.2018 у справі №748/1049/17.

З оскаржуваної постанови про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження, винесеної відповідачем на підставі статті 42 Закону України "Про виконавче провадження", стягнуто з позивача 400,00 грн. витрат виконавчого провадження.

В оскаржуваній постанові від 11.11.2020 про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження наведено розрахунок витрат, відповідно до якого сума, що підлягає стягненню, складається з наступного:

- плата АСВП - 69,00 грн;

- поштові відправлення/канцелярія/витрати з виготовлення постанов та супровідних листів до них - 331,00 грн.

При цьому, Закон №1404-VIII не покладає на державного або приватного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

Таким чином, відповідачем правомірно зазначено в оскаржуваній постанові суму витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 400,00 грн, враховуючи розрахунок витрат про зазначення обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження, отже спірна постанова прийнята на підставі та у відповідності до приписів чинного законодавства України.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича від 11.11.2020 року, винесену у ВП №63578886 про стягнення з боржника основної винагороди.

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича від 11.11.2020 року, винесеної у ВП № 63578886 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження відмовити.

Закрити провадження в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича від 11.11.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 63578886.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складене 10 грудня 2020 року

Позивач:ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Приватний виконавець Терлеєв Іван Миколайович (вул. Грушевського, 87, каб. 405, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Третя особа:ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя П.М. Майстер