Справа № 580/285/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/285/20 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства "Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області" до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просило суд:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.10.2019 № ;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.10.2019 № ;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.10.2019 № .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відносини між розпорядником бюджетних коштів (Департаментом інфраструктури, розвитку та утримання доріг загального користування місцевого значення Черкаської обласної державної адміністрації) та одержувачем (позивачем) є бюджетними, а не цивільно-правовими, тому не можуть визначатись як операції з постачання товарів або послуг, та не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість. Окрім того, позивач вказує, що в акті перевірки жодним чином не обґрунтовано доводи контролюючого органу про порушення позивачем встановлених строків зберігання документів з питань обчислення і сплати податків та зборів. Вказані вище обставини, на думку позивача, є підставами для скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року позов Державного підприємства "Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області" залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Державним підприємством "Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області" подано апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої, апелянт посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує зокрема тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки виду діяльності позивача як неприбуткової організації, а лише розпорядника бюджетних коштів за державними програмами.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого останній зазначає, що з доводами апеляційної скарги категорично не погоджується та вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав їм належну правову оцінку у відповідності до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність правових для задоволення позовних вимог.

У судове засідання, учасники судового процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, явку уповноважених представників не забезпечили та причини неявки суду не повідомили.

За наведених обставин, керуючись приписами ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, колегія суддів ухвали здійнити апеляційний розгляд даної справи у порядку письмового провадження. Разом з тим, з метою повного та всебічного встановлення обставин справи, судом вирішено продовжити апеляційний розгляд даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у Черкаській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 21.03.2018 по 31.03.2019, за результатами якої складено акт перевірки від 23.09.2019 року № 14/23-00-05-0606/42009566 (далі - акт перевірки).

Проведеною перевіркою встановлено допущення позивачем порушень податкового законодавства, а саме:

- п. 181. 1 ст .181 ПКУ, у зв`язку з досягненням обсягу оподатковуваних операцій, визначених у ст. 181 ПКУ, ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» не пізніше 10.09.2018 не зареєструвалось у Головному управлінні ДФС у Черкаській області платником податку на додану вартість;

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, 183.2, 183.10 ст. 183 та пп. «а», «б» п. 185.1 ст. 185, п. 187.7 ст. 187 ПКУ, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.11.2013 № 678, у результаті чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 856 952 грн, у т.ч. за жовтень 2018 року - 472 344 грн, за листопад 2018 року - 170 415 грн, за грудень 2018 року - 214 193 грн;

- п. 46. ст. 46, пп. 47.1.1 п. 47.1 ст. 47 та п. 49.2, пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПКУ - неподання податкових декларацій з ПДВ за жовтень 2018 - березень 2019 років;

- п. 121.1 ст. 121 ПКУ, у результаті чого не забезпечено платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків і зборів протягом встановлених ст. 44 ПКУ строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю.

Не погоджуючись з вказаними висновками акта перевірки, позивачем було подано до контролюючого органу заперечення на акт. Водночас, листом від 18.10.2019 № 4119/23-00-05-0614 «Про надання відповіді на заперечення» відповідач залишив висновки акта перевірки без змін.

На підставі акта перевірки, Головним управління ДПС у Черкаській області від 23.10.2019 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу збільшено суму зобов`язання із сплати податку на додану вартість на загальну суму 856952,00грн;

- № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 510 грн;

- № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 1020,00грн.

30.10.2019 позивач подав скаргу до Державної податкової служби України, в якій просив скасувати вказані податкові повідомлення-рішення.

Рішенням Державної податкової служби України від 23.12.2019 № 14569/6/99-00-08-05-02 скаргу позивача залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся за захистом порушених прав та інтересів до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що податковим органом зроблено вірні висновки про існування у позивача обов`язку реєстрації як платника податку на додану вартість та відповідно заниження зобов`язання з податку на додану вартість у перевіряємий період.

Крім того, судом першої інстанції встановлено порушення позивачем вимог п. 121.1 ст. 121 ПК України в частині незабезпечення зберігання первинної документації.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи питання щодо правомірності прийняття відповідачем податних повідомлень-рішень від 23.10.2019 року № та № , колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, висновки податкового органу щодо заниження підприємством податку на додану вартість та виникнення обв`язку з реєстрації платником податку на додану вартість обґрунтовано тим, що грошові кошти отримані позивачем з державного та місцевого бюджетів підлягають оподаткуванню.

Так зокрема, перевіркою встановлено, що позивачем укладено з Департаментом інфраструктури, розвитку та утримання мережі автомобільних доріг загального користування місцевого значення Черкаської обласної адміністрації договори фінансування поточного дрібного та поточного середнього ремонтів, експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення з рахунок коштів місцевого бюджету, а саме Договір № 1 від 23.06.2018, Договір № 2 від 19.10.2018, Договір № 3 від 22.10.2018.

Згідно з інформацією, що міститься на єдиному веб-порталі використання бюджетних коштів "edate" встановлено, що протягом періоду, що перевірявся, на розрахункові рахунки позивача, зокрема, № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , відкритих в ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" надійшло грошових коштів в розмірі 2,5% від суми кошторисного розрахунку вартості ремонту доріг в сумі 7 174 021,78 грн, які складаються з:

- коштів на утримання служби замовника (1%), що розрахунково становить 2 869 608,71 грн;

- коштів на здійснення технічного нагляду (1,5%), що розрахуноково становить 4 304 413,07 грн.

Кім того, позивачем протягом жовтня-грудня 2018 року отримано від Золотоніської районної державної адміністрації кошти у сумі 135 940, 02 грн за надання послуг технічного нагляду.

З огляду на викладене податковим органом зроблено висновки, що за період з 21.03.2018 по 31.03.2019 Державне підприємство "Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області" отримало коштів у сумі 7 309 961,80 грн (7 174 021,78 грн + 135 940,02 грн), які є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Водночас, колегія суддів не погоджується з такими висновками податкового органу, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП "Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області" є юридичною особою публічного права, що створене відповідно до розпорядження Черкаської обласної державної адміністрації від 23.02.2018 року № 76 та затверджено статут підприємства.

Згідно з п. 1 розділу 11 Статуту, "Основною метою діяльності Підприємства є здійснення функцій замовника з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення, вулиць і доріг комунальної власності у населених пунктах, дорожньої інфраструктури в межах Черкаської області та технічних нагляд за їх станом…".

Відповідно до п. 6 Статуту ДП "Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області" є неприбутковим підприємством.

Для здійснення господарської діяльності ДП "Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області" отримує кошти згідно субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам відповідно до Плану використання бюджетних коштів окремо на кожний рік, погодженого з директором Департаменту інфраструктури, розвитку та утримання мережі автомобільних доріг загального користування місцевого значення Черкаської ОДА.

Зазначені грошові кошти надавались позивачу за кодом бюджетної класифікації 2281 "Дослідження і розробки, окремі заходи розвитку по реалізації державних (регіональних) програм".

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Згідно з пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 196.1.6 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування операції з виплат у грошовій формі заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи інших фондів загальнообов`язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновій формі).

Згідно з пунктом 1.5 розділу 1 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерством фінансів України від 12 березня 2012 року №333 (далі по тексту - Інструкція №333), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів здійснюються за кодом видатків бюджету 2281 "Дослідження і розробки, окремі заходи розвитку по реалізації державних (регіональних) програм".

Пунктом 1.6 1 Інструкції №333 визначено, що:

поточні видатки - це видатки, які спрямовуються на виконання бюджетних програм та забезпечують поточне функціонування бюджетних установ, проведення досліджень, розробок, заходів та надання поточних трансфертів населенню і підприємствам (установам, організаціям);

субсидії - це усі невідплатні поточні виплати підприємствам, які не передбачають компенсації у вигляді спеціально обумовлених виплат або товарів і послуг в обмін на проведені платежі, а також видатки, пов`язані з відшкодуванням збитків державних підприємств;

трансфертні платежі - невідплатні та безповоротні платежі, які не є придбанням товарів чи послуг, наданням кредиту або виплатою непогашеного боргу.

Підпунктом 2.2.8.1. Інструкції №333 передбачено, що до коду 2281 2281 "Дослідження і розробки, окремі заходи розвитку по реалізації державних (регіональних) програм" відносяться:

1) плата за створення науково-технічної продукції, послуги з експериментального проектування тощо (на підставі укладених договорів);

2) видатки на виконання державних програм, оплата яких здійснюється на підставі укладених договорів з виконавцями проектів програм, які забезпечують розвиток у певній галузі (наприклад, "Загальнодержавна (Національна) космічна програма" тощо); видатки на розвиток мережі і утримання автомобільних доріг загального користування для оплати послуг з поточного ремонту, експлуатації та утримання доріг загального користування;

3) видатки на геологорозвідувальні та топографо-геодезичні роботи, а також видатки, пов`язані з виконанням робіт з експериментального проектування та послугами науково-дослідних організацій, інших установ (як державних, так і госпрозрахункових) з реалізації частки державних багатоцільових та інших програм, що здійснюються відповідно до укладених договорів;

4) видатки на складання загальнодержавних норм, технічних умов і технічних інструкцій, а саме: з досліджень, проектування, будівництва, розробки схем генеральних планів промислових вузлів, схем захисту територій від небезпечних геологічних процесів, проектів забудов міст, сіл, селищ, що проводяться за рахунок бюджетних коштів, тощо;

5) видатки на розробку (модернізацію, удосконалення) сторонніми підприємствами (організаціями) дослідних зразків обладнання для подальшого його впровадження у серійне виробництво, розробку сторонніми підприємствами (організаціями) дослідних зразків програмного забезпечення, що є результатом науково-дослідних робіт;

6) видатки на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, що підлягає продажу відповідно до статті 128 Земельного кодексу України, за рахунок авансу, унесеного покупцем земельної ділянки; видатки на підготовку земельних ділянок несільськогосподарського призначення або прав на них державної чи комунальної власності для продажу на земельних торгах та проведення таких торгів;

7) видатки наукових установ відповідно до нормативно-правових актів.

Відтак, відносини які виникають між позивачем і органом місцевого самоврядування, в частині надання субсидій, є бюджетними а не цивільно-правовими та взагалі не є об`єктом оподаткування ПДВ.

Згідно з пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

З метою визначення об`єкта оподаткування ПДВ, слід встановити, чи є правовідносини між позивачем та органом місцевого самоврядування в частині надання субсидій постачанням товарів або послуг.

Відповідно до підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого повару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Згідно підпункту 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 Податвокого кодексу України постачання послуг - будь-яка операція, що не є достачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Наведене в Податковому кодексу України визначення постачання товарів/послуг відноситься до сфери цивільно-правових відносин які регулюються нормами цивільного законодавства, та виникає з підстав визначених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема, договорів та інших правочинів; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інших юридичних фактів; безпосередньо з актів цивільного законодавства; з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування; з рішення суду; настання або ненастання певної події.

За приписами пункту 1.1 статті 1 Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Правила співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами встановлені статтею 5 Податкового кодексу України:

поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу;

у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу;

інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Такі поняття як «продаж», «обмін», «дарування» відсутні в нормах податкового законодавства та відповідно розкриваються в Цивільному кодексі України

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувалъник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до статті 715 Цивільного кодексу України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Термінам «постачання товарів» та «постачання послуг» притаманні однакові риси таким цивільним інституціям як «договір купівлі-продажу», «договір дарування», «договір міни», «договір про надання послуг» та іншим, а саме: передача права на розпоряджання товарами як власник (права власності) та надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Також, відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів, та в інших випадках, передбачених статтею 189 Податкового кодексу України.

Таким чином, безпосередньо податковим законодавством, в статтях 188 та 189 Податкового кодексу України, визначені правові підстави здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які мають договірне або інше цивільно-правове підґрунтя.

Разом з тим, статтею 1 Цивільного кодексу України визначені відносини, що регулюються цивільним законодавством, у тому числі основним його актом - Цивільним кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини). До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1 Цивільного кодексу України).

Бюджетним кодексом України визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Статтею 1 Бюджетного кодексу України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

В статті 91 Бюджетного кодексу України наведено перелік видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, зокрема на виконання місцевих програм утримання та ремонту автомобільних доріг.

Відповідно до пункту 38 статті 1 Бюджетного кодексу України одержувач бюджетних коштів це суб`єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету.

За приписами підпункту 3 пункту 2 статті 22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

При цьому укладання договору на виконання робіт з програм благоустрою з подальшим підписанням акту виконаних робіт/наданих послуг між розпорядником та одержувачем коштів не передбачено.

Таким чином бюджетне законодавство передбачає використання бюджетних коштів виключно на цілі обумовлені планом їх використання.

Цільове фінансування (грошові кошти) надходить підприємству від розпорядника бюджетних коштів на рахунок казначейства, яке спрямовується згідно плану використання, на: заробітну плату та нарахування на заробітну плату; придбання предметів, обладнання та інвентарю; оплату водопостачання та водовідведення; оплату електроенергії; оплату послуг крім комунальних; на інші поточні видатки.

Відносини, які виникають між розпорядником бюджетних коштів та одержувачем є бюджетними, а не цивільно - правовими та відповідно не можуть визначатися як операції з постачання товарів або послуг, тобто не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Таким чином, відповідач безпідставно дійшов висновку про наявність бази оподаткування ПДВ з операції з виплати відповідних субвенцій/трансфертів за рахунок бюджету, оскільки законодавство прямо вказує на відсутність об`єкту оподаткування ПДВ в такому випадку.

З огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що податкові повідомлення - рішення від 23 жовтня 2019 року № та № є протиправними, а тому підлягають скасуванню

Щодо правомірності винесення податкового повідомлення-рішення № , колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, під час проведення перевірки, а саме 11.06.2020, посадовій особі позивача, під особистий підпис вручено запит від 11.06.2019 № 17849/23-00-14-1014 «Про надання документів бухгалтерського та податкового обліку».

Водночас, як встановлено судом та не заперечується апелянтом, вимоги запиту платниуком податків не виконано, витребовувані документи до перевірки не надано, про що податковим органом складено акти від 13.06.2019 № 363/23-00-14-1007/42009566 та від 14.06.2019 № 365/23-00-14-1007/42009566.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що листом від 13.06.2019 № 456/01 підприємство повідомило контролюючий орган про часткове пошкодження первинних бухгалтерських документів, що стало підставою для перенесення термінів перевірки.

Отже, вказані обставини свідчать про те, що проведеною перевіркою було правомірно встановлено незабезпечення позивачем зберігання первинних документів, що є порушенням п. 121.1 ст. 121 ПК України.

У свою чергу, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів п. 121.1 ст. 121 ПК України (у редакції, чинній на момент проведення перевірки), незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № від 23.10.2019 року та відповідно, відсутності підстав для його скасування.

Таким чином, на підставі встановлених під час апеляційного розгляду обставин справи у їх сукупності та взаємозв`язку, колегією суддів встановлено, що висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства, а також частково спростовуються наявними у справі доказами та доводами апеляційної скарги.

Положеннями ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Частиною 1 ст. 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 23.10.2019 року, та прийняття в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області" задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування - податкових повідомлень-рішень від 23 жовтня 2019 року № та № - скасувати. В цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23 жовтня 2019 року № та № .

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року залишити без змін.

Стягнути на користь Державного підприємства "Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області" (, місцезнаходження: вул. Смілянська, 131, м. Черкаси, Черкаська область, 18000) з Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області (, місцезнаходження: вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 34972 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сімдесят дві) грн. 30 коп. за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович