Справа № 580/4809/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року справа № 580/4809/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

28.10.2020 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) (далі позивач) до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправним і скасування рішення, оформленого протоколом від 14.09.2020 №51, про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуванн»;

зобов`язання повторно розглянути заяву позивача від 09.09.2020 щодо призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, зареєстровану вх.№1198, прийняти до виконання довідки №15/109-76 від 30.03.2020, №15/109-72 від 25.03.2020, №15/109-13 від 30.03.2020, що підтверджують пільговий стаж роботи за період з 15.02.1985 до 23.09.2002, зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи з 15.02.1985 до 23.09.2002, що надає право на призначення відповідної пенсії.

В обґрунтування зазначено, що відповідач всупереч вимог закону не врахував стаж роботи позивача, отриманий у міському комунальному підприємстві «Луганськелектротранс», оскільки воно знаходиться на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Ухвалою суду від 10.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд правилами спрощеного письмового провадження відповідно до ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Також встановлено відповідачу строк, тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів. Вказану ухвалу відповідач отримав 19.11.2020, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про поштове вручення.

30.11.2020 відповідач надав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування зазначив, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу для жінок не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років. Довідки, з якими позивач звернулася до відповідача, видані міським КП «Луганськелектротранс», що знаходиться в м.Луганськ Луганської області. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р м. Луганськ відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.9 Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом. Тому відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

07.12.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив щодо суперечності доводів відповідача дійсним обставинам справи та чинному законодавству.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Даними паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 27.01.1999 Ленінським РВ УМВС України в Лугансткій області, підтверджується, що позивач є громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Довідкою від 27.02.2017 №49 підтверджується взяття позивача на облік внутрішньо переміщеної особи з фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідно до записів її трудової книжки розпочала трудову діяльність з 21.11.1983, закінчила 10.04.2018. У періоді з 15.02.1985 (наказ №29п) до 04.10.1985 позивач прийнята на курси водія тролейбуса Ворошиновградського тролейбусного депо ТТУ. З 04.10.1985 переведена водієм тролейбуса 3 класу (наказ від 02.10.1985 №493). 04.11.1995 змінено назву підприємства на Міське комунальне підприємство «Луганськелектротранс». 23.09.2002 звільнена за власним бажанням (наказ від 23.09.2002 №181).

09.09.2020 позивач заявою звернулася до відповідача про призначення їй пенсії за віком. До неї додала: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру (1), заяву про призначення пенсії (1), паспорт (1), трудову книжку (3) 7571947, 0060234, 015027, диплом про навчання (1) 114999, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 (1) -15/109-72, довідку про зміну назви організації (1) 15/109-13, довідки що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників (1) 15/109-76, документи про нагородження знаком Почесний донор України, Почесний донор СРСР (1) 052991, свідоцтво про шлюб (1) - 297752.

Листом від 22.09.2020 №2300-0302-8/47181 відповідач повідомив. При розгляді її заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та доданих до неї документів встановлено, що страховий стаж становить 32 роки 1 місяць 13 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи з 15.02.1985 до 23.09.2002 в Міському комунальному підприємстві «Луганськелектротранс», оскільки вказане підприємство розташоване в м.Луганськ Луганської області, на території, якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідач прийняв рішення протокол від 14.09.2020 №51 про відмову в призначенні пенсії.

Тому позивач звернулася в суд з позовом.

Суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Частиною першою ст. 9 Закону України № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 24 Закону України №1058-IV закріплено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До дати набрання чинності Законом України №1058-IV, а саме до 01.01.2004 стаж вимірювався часом роботи - трудовий стаж. Так відповідно до норм Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР», який набрав чинності 15.05.1990, норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», що набрав чинності 01.01.1992 та в редакції Закону від 11.02.1998, що діяла станом на 18.08.1999 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з ч.1 ст.114 Закону України №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону України №1058-IV на пільгових умовах призначається пенсія за віком водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу:

для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;

для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Отже, з досягненням особою 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі (водієм міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів) не менше 10 вона має право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах.

Статтею 44 Закону України №1058-VI визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок).

Пунктом 2.1 Порядку визначений перелік документів, які подаються для призначення пенсії за віком, серед яких за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з п.2.10 Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Отже, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року, тобто для вірного обчислення страхового стажу особи, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Відповідно до п.4.2 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Отже, відповідач наділений правом перевіряти надані особою документи для призначення пенсії та вірного її обчислення.

Згідно з п.4.3 Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

На підставі ч.1 ст.62 Закону України №1788 основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Підтвердженням страхового стажу можуть бути довідки.

Згідно з записами трудової книжки позивача НОМЕР_3 , копія якої наявна у матеріалах справи, позивач з 15.02.1985 до 23.09.2002 працювала в комунальному підприємстві «Луганськелектротранс». Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, завірені підписом та печаткою роботодавця.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.93 №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

В постанові Верховного Суду (далі ВС) від 21.02.2018 у справі №687/975/17, викладена правова позиція, в якій вказано, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо даних періодів роботи відповідач суду не надав. Отже, позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах, а вказані вище записи трудової книжки позивача підтверджують наявність стажу за вказаний період для врахування його при обчисленні і призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Що стосується неврахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду з 15.02.1985 до 23.09.2002 її роботи на підставі довідок: №15/109-76 від 30.03.2020, №15/109-72 від 25.03.2020, №15/109-13 від 30.03.2020, що підтверджують пільговий стаж роботи, суд врахував таке.

Довідкою від 30.03.2020 №15/109-13 Міського комунального підприємства «Луганськелектротранс» підтверджується, що Луганське трамвайно-тролейбусне управління з 05.12.1995 перейменоване в Державне комунальне підприємство «Луганськелектротранс» на підставі рішення міськвиконкому від 08.12.1995 №628, яке в свою чергу перейменоване з 22.08.2002 в Міське комунальне підприємство «Луганськелектротранс» на підставі рішення міськвиконкому від 22.08.2002 №163. Вказане підприємство пройшло державну реєстрацію на території Луганської Народної Республіки, свідоцтво про державну реєстрацію від 24.04.2015 №11-0000989/2015.

Архівною довідкою Мського комунального підприємства «Луганськелектротранс» від 25.03.2020 №15/109-72 про заробітну плату для обчислення пенсії підтверджується, що позивачу нараховувалася заробітна плата у вказаному підприємстві з лютого 1985 до грудня 1991 року. Довідка видана на підставі особових рахунків за 1985-1991 роки.

Довідкою Комунального підприємства «Луганськелектротранс» від 30.03.2020 №15/109-72 підтверджується, що позивач працювала водієм тролейбуса повний робочий день в Міському комунальному підприємстві «Луганськелектротранс» м.Луганськ в період з 15.02.1985 до 23.09.2002, здійснюючи перевезення пасажирів на міському пасажирському транспорті. Довідка видана на підставі наказів від 14.02.1985 №29-к, від 02.10.1985 №493, від 31.08.1988 №124-к, від 07.10.1991 №342, від 23.09.2002 №181, особистої карточки Т-2.

Відповідно до частин 1-3 Закону України від 15.04.2014 №1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №595 врегульовано деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства.

Пунктом 2 вказаної постанови визначено, що перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, визначаються Кабінетом Міністрів України за поданням Служби Безпеки України.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р м.Луганськ входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №595 Міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити: до 01 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності.

Вказаний підзаконний акт не встановлює прямої заборони приймати документи, які ними видані до окупації відповідної території України.

Для вирішення спору суд врахував висновки із застосування вказаних норм права у постановах Верховного Суду (далі - Суд): від 21.11.2019 у справі №420/2319/16-а, від 21.02.2020 у справі №701/1196/16-а, від 18.03.2020 у справі №243/6299/17.

Суд звертає увагу, що 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Тому Суд дійшов висновку застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Хоча вказані довідки №15/109-76 від 30.03.2020, №15/109-72 від 25.03.2020, №15/109-13 від 30.03.2020 видані підприємством із території, яка тимчасово непідконтрольна державній владі України, інформація в ній щодо періоду роботи позивача та фактів отримання заробітної плати відповідає записам трудової книжки позивача та стосується періоду набуття нею стажу, в якому така територія повнісью була підконтрольній органам державної влади України.

Відповідач не надав суду жодних доказів, що у періоді, якого стосується згадана вище довідка, позивач мав інші, аніж вказані в ній, як заробітна плата, розмір доходів або їх відсутність чи врахування під час призначення позивачу пенсії вказаної заробітної плати для її обчислення.

Отже, вказаними вище документами та записами в трудовій книжці, яка належать позивачу підтверджується, що позивач, працюючи у період з лютого 1985 року до вересня 2002 року на посаді водія, виконувала вказану їй роботу, отримувала за неї заробітну плату, а відтак має право на зарахування вказаного трудового стажу до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Тому суд дійшов висновку, що відмовляючи у перерахунку пенсії відповідач порушив вказані вище норми законодавства, з огляду на що спірне рішення від 14.09.2020 у справі №951 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вказаних довідок є протиправним і підлягає скасуванню.

Дотримуючись вимог ч.2 ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв та прийняв спірне рішення упереджено та без дотримання принципу пропорційності (необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення) з порушенням вимог закону і відповідні доводи позивача є обґрунтованими. Отже, спірне рішення підлягає скасуванню, як таке, що прийняте з порушенням підстав його прийняття.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Згідно з абз. 2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За наявності в особи достатнього страхового стажу та віку відповідач зобов`язаний прийняти рішення - акт владно-розпорядчого характеру про призначення визначеного виду пенсії.

Тому позовна вимога про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 09.09.2020 щодо призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, зареєстровану вх.№1198, прийняти до виконання довідки №15/109-76 від 30.03.2020, №15/109-72 від 25.03.2020, №15/109-13 від 30.03.2020, що підтверджують пільговий стаж роботи за період з 15.02.1985 до 23.09.2002, та зарахувати до пільгового стажу період роботи з 15.02.1985 до 23.09.2002, що надає право на призначення відповідної пенсії, підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд урахував.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Дотримуючись вказаних вимог суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підтвердженого квитанцією від 26.10.2020 №16 в сумі 1681,60грн., підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, зважаючи на результат вирішеного спору, у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, оформлене протоколом від 14.09.2020 №51, про відмову у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) від 09.09.2020 щодо призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, зареєстровану вх.№1198, прийняти до виконання довідки №15/109-76 від 30.03.2020, №15/109-72 від 25.03.2020, №15/109-13 від 30.03.2020, що підтверджують пільговий стаж роботи за період з 15.02.1985 до 23.09.2002, зарахувати під час прийняття рішення до її пільгового стажу період роботи з 15.02.1985 до 23.09.2002, що надає право на призначення відповідної пенсії.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1681,60грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 09.12.2020.