Справа № 755/18717/20
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/755/505/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"08" грудня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П., перевіривши виконання вимог ст.ст. 160, 161 КАС України за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду, -

В С Т А Н О В И В :

07 грудня 2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду, яка наступного дня була передана у провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, приходжу наступного.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Так, у позовній заяві ОСОБА_1 просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 10.11.2020 про примусове повернення до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з п. 5, 9 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Обґрунтовуючи вимоги скарги представник позивача, Мамчик Д.О., зазначив, що ОСОБА_1 , маючи цілком обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань у країні походження, у зв`язку з систематичним порушенням прав людини в Федеративній Республіці Нігерія, залишив країну походження та прибув до України. 18.08.2020 р. позивач звернувся до ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області із відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту. 10.11.2020 р. уповноваженою особою ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області відносно позивача було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження та заборонено в`їзд на територію України строком на три роки.

У той же час, відповідно до рішення ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області від 10.11.2020 р. про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ході опитування громадянин Нігерії ОСОБА_1 пояснив, що в Україну він прибув 24.12.2015 р. з метою навчання. Кордон перетнув через КПП «Львів». З 2016 року навчався у Івано-Франківську на мовних курсах. Був документований посвідкою на тимчасове проживання НОМЕР_1 від 15.10.2016 р. По закінченню курсів перевівся на навчання до Тернополя за фахом - лікар. Там документувався посвідкою на тимчасове проживання НОМЕР_2 , строк дії якої закінчився 20.09.2018 р. із університету був відрахований. Після закінчення терміну перебування територію України не залишив, оскільки не мав на те бажання. З 2018 року не вживав жодних заходів щодо своєї легалізації на території України. До органів ДМС для повернення в країну походження або третю країну не звертався.

У відповідності до ч. 2 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За вимог п.п. 2, 4 ч.ч. 5 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

За приписами ч. 6 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України).

Однак, будь-яких доказів на підтвердження, викладених у позові, обставин, а також на спростування відомостей, викладених у рішенні, що оскаржується, до позовної заяви не долучено.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суддя доходить висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху та надати строк позивачу для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 161, 169 КАС України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду - залишити без руху.

Надати можливість позивачу виправити недоліки в строк не більш як два дні з часу отримання позивачем копії ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

Попередити, що у випадку не виконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягає поверненню.

Суддя: