Справа № 208/5005/19
Суддя: Нельга Д. В.
Дата ухвалення: 2020-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/5005/19
№ провадження 2-а/208/28/20
РІШЕННЯ

Іменем України

04 вересня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

за участю секретаря Федик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч.4 ст.229 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Александрова О.С. «Про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності»,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати Постановуінспектора патрульної поліції Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Александрова О.С. від 21.07.2019р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. на користь держави.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, вищевказану постанову прийнято відповідачем не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на підставі чого просить суд визнати дане рішення відповідача протиправним та скасувати.

Водночас, позивач зазначає, що, 21.07.2019р. він, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2106 д/№ НОМЕР_1 у м.Кам`янському по пр. Свободи, 61, здійснивзупинку в районі зупинки маршрутного транспортного засобу.Оскільки вказана зупинка була вимушеною, він ввімкнув аварійну сигналізацію. Про те, що, дана зупинка була вимушеною, він повідомив відповідачу. Разом з цим, відповідач не взяв до уваги його пояснення, та прийняв оскаржуване рішення без з`ясування усіх обставин справи.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив про те, що, позов підтримує, та просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання відповідач не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов суду не надав.

Згідно ч.2 ст.175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено).

Згідно ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.79 КАС України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Дослідивши матеріали даної адміністративної справи, суд встановив, що, згідно постанови серії ДПО18 №147348 від 21.07.2019р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за порушення п.15.9.е ПДР України - здійснення зупинки ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Ч.1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.15.9.е ПДР України, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Згідно п.15.14 ПДР України, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Як випливає з матеріалів справи, жодного, передбаченого ст.251 КУпАП, доказу на підтвердження не дотримання позивачем п.15.14, пунктів 9.9-9.11 ПДР України, відповідач суду не надав.

Не погодившись з оскаржуваним рішенням, позивач просить суд оскаржуване рішення скасувати, посилаючись на те, що, вказане рішення прийняте відповідачем не обґрунтовано, без об`єктивного з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З вищевикладених обставин, встановлених судом, суд вбачає, що, між сторонами виник публічно-правовий спір, який регулюється нормами КАС України, КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Зокрема, згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, відповідач, являючись посадовою особою, яка безпосередньо здійснює провадження в справах про адміністративні правопорушення, при прийнятті оскаржуваного рішення повинен був повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, та, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийняти рішення, що відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, відповідач прийняв оскаржуване рішення, оскільки встановив факт порушення позивачем п.15.9 ПДР України. При цьому, при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідач не прийняв до уваги пояснення позивача, та, не зазначив, і, не надав суду жодного, передбаченого ст.251 КУпАП, доказу, який би міг підтвердити факт порушення позивачем п.15.9 ПДР України, та факт не дотримання позивачем вимог п.15.14, пунктів 9.9-9.11 ПДР України при здійсненні зупинки.

При цьому, суб`єктивне сприйняття відповідачем певних обставин не може вважатися належним доказом в адміністративній справі, адже такими доказами можуть бути лише передбачені ст.251 КУпАП пояснення сторін, третіх осіб, показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Таким чином, встановивши, що, на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення відповідач не надав суду жодного, належного та допустимого доказу, суд, дослідивши матеріали справи, та, оцінивши у сукупності наявні у справі докази, дійшов висновку про те, що, оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки є прийнятим відповідачем без об`єктивного з`ясування обставин справи та оцінки належних і допустимих доказів.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст.ст.2, 5, 246, 268, 286 КАС України, -

В и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень - постановуінспектора патрульної поліції Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Александрова О.С.серія ДПО18 №147348 від 21.07.2019р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. на користь держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного судового рішення 09.09.2020р.

Суддя Нельга Д. В.