Справа № 759/10097/20
Суддя: Ул`яновська О. В.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10097/20

пр. № 2-а/759/257/20

15 жовтня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві без участі сторін у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гайдамаки Віталія Олексійовича (18002, м. Черкаси, вул. Леся Українки, 21), поліцейського роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Бражника Антона Олександровича (18002, м. Черкаси, вул. Леся Українки, 21), Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (18002, м. Черкаси, вул. Леся Українки, 21) про визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

у червні 2020 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд визнати протиправною (незаконною) та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14.06.2020 серія ЕАМ №2683775 винесену інспектором роти №3 батальйону №1 УПП в Черкаській області ДПП лейтенантом поліції Гайдамакою Віталієм Олексійовичем щодо накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн 00 коп. на ОСОБА_1 . Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.06.2020 о 10 год. 30 хв. позивача, який керуючи ТЗ «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 у м. Черкаси по вул. Благовісна, 69, було зупинено працівниками поліції з підстав того, що було зафіксовано, що водій в межах населеного пункту рухався зі швидкістю 74 (сімдесят чотири) км/год. при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 24 (двадцять чотири) км/год, чим порушив п. 12.9.6 ПДР України, на підставі чого на нього було складено постанову про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 грн 00 коп., однак із зазначеною постановою позивач не погоджується, з підстав того, що інспектором під час розгляду справи не було розглянуто жодного документа, не залучив свідків, до постанови не додав фото та відео фіксацію, не зазначив докази вчинення позивачем правопорушення, оскільки у нього їх не було, також він не додав позивачу можливості дати пояснення з цього приводу, скористався правовою допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права на підставі чого інспектором було порушено вимоги ст. 245, 280 КУпАП, також порушено вимоги ст. 268 КУпАП так як не надав позивачу ознайомитися із матеріалами адміністративної справи до винесення рішення по суті, крім того показники швидкості руху автомобіля отриманні за допомогою Tru-cam не є належними доказом, оскільки вказаний пристрій був належним чином не повірений (відсутні пломба або повірочне тавро), а тому ці докази не можливо взяти до уваги, а інших доказів які б підтверджували вину позивача відсутні, також прилад Tru-cam не є належним доказом у справі, оскільки не має електронно-цифрового підпису, а сама постанова не може бути підтвердженням порушення позивачем ПДР України, до того ж прилад Tru-cam не був зафіксований на тринозі, як це передбачено інструкцією експлуатації, інспектором було порушено обов`язкові для виконання вимоги рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 №5-рп/2015 у справі №1-11/2015, таким чином дії інспектора є протиправними та такими, що грубо порушують встановлений законом порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 16).

09.07.2020 позивач виконав вимоги ухвали суду (а.с. 19).

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 13.07.2020 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 27).

14.09.2020 на адресу суду надійшов відзив від інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гайдамаки В.О. в якому він не погоджується із позицією позивача по справі, вважає, що його доводи є неналежно обґрунтованими та не спростовують наявності в діях позивач адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки на фото- та відеозаписі з технічного приладу TruCam видно, що транспортний засіб, яким, як було встановлено, керував позивач порушив вимоги швидкісного режиму в населеному пункті, а тому можна зробити висновок, що позивач під час руху або умисно не виконав вимог ПДР, при цьому лазерний вимірювач швидкості ТruCam є засобом саме вимірювальної техніки, а не засобом фото-відеофіксації і відповідає вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», відповідно до якого засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності, Фото- та відеофіксація є допоміжними функціями приладу «ТruCam» Лазерний вимірювач швидкості «ТruCam» LТІ 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, посилання позивача на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2019 по справі №127/19832/19 не доречне, оскільки при розгляді цієї справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної відповідачем не було надано докази підтвердження правомірності використання лазерного вимірювача швидкості «ТruCam» в ручному режимі, тому достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом «ТruCam», у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі. Лазерний вимірювач швидкості «ТruCam» LТІ 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 №UA-МІ/І-2903-2012, а чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію та відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17851, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 19.12.2019 та чинного до 19.12.2020 лазерний вимірювач швидкості «ТruCam» LТІ 20/20 є придатним для застосування, опломбування лазерних вимірювачів швидкості транспортних засобів ТruCam» LТІ 20/20 не передбачене експлуатаційними документами, методикою повірки або іншими нормативними документами. Також, лазерний вимірювач швидкості ТruCam» LТІ 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, крім цього відповідач зазначив, що на місці вчинення правопорушення розгляд справи було здійснено згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП яка визначає, що у випадках, передбачених ч. 1. та 2 цієї статті (протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Щодо не надання відповідачем доказів наявності відбитку повірочного тавра або пломби, що є порушенням вимог підпункту 16 п. 3 розділу IV наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №193 від 08.02.2016 «Про затвердження Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та оформлення їх результатів», такі доводи позивача не відповідають дійсності, оскільки до лазерного вимірювача швидкості «ТruCam» додається оформлене свідоцтво про повірку засобу вимірювальної, що є на відеозаписі зі службового відеореєстратора видно, як поліцейські надають позивачу для ознайомлення дане свідоцтво від 19.12.2019 видане ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») та чинне до 19.12.2020. Щодо тверджень позивача, що вимірювання швидкості проведено різними приладами, то вони є безпідставними, оскільки прилади для вимірювання швидкості автотранспортних засобів ТruCam» LТІ 20/20 містять серійний номер (ТС) та ідентифікатор, що містить 6 цифр, у даному випадку 000340, крім цього у позовній заяві позивач зазначає, що інспектором порушено порядок провадження у справі про адміністративне правопорушення та оскаржувана постанова всупереч вимог, передбачених ч. 3 ст. 283 КУпАП не містить відомості про правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, однак по даній категорії адміністративних правопорушень розгляд справ проходить за скороченим провадженням, дані твердження позивача не відповідають дійсності та спростовуються наданим відеозаписом зі службового нагрудного відео реєстратора та двосторонньою копією оскаржуваної постанови серії ЕАМ №2683775 від 14.06.2020, де на лицьовій і зворотній стороні чітко видно всі необхідні реквізити постанови відповідно до ст.283 КУпАП, також посилання позивача на Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджену наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 є необгрунтованим, оскільки адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які регламентуються Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 р. №1395 (а.с. 36-52).

16.09.2020 від позивача надійшла суду відповідь на відзив в якому останній не погоджується із доводами у відзиві відповідача по справі, оскільки вони не відповідають дійсності, зокрема, відеозапис з нагрудної відеокамери відповідачем підтверджують той факт, що позивачем не вчинялося адміністративне правопорушення, так як у постанові зазначено, що правопорушення сталося о 10:38:43 у населеному пункті м. Черкаси по вул. Благовісна, 69, а в наданих відповідачем додатка до відзиву зазначено, що правопорушення зафіксовано з 10:47:01 до 11:15:13 год. автомобіль позивача стоїть припаркований за місцем розгляду справи у м. Черкаси по вул. Благовісна, 65, крім того файл із фото №_К5000_0614_103753 та файл із відео №_К5000_0614_103753 містять відомості про те, що 14.06.2020 о 10:37:53 автомобіль позивача начебто рухався зі швидкістю 74 км/год в м. Черкаси по вул. Благовісна, 63, однак на відеозаписі №1_, також зафіксовано, що 14.06.2020 о 10:37:53 автомобіль позивача стоїть припаркований за місцем розгляду справи: м. Черкаси, вул. Благовісна, 65 і не міг в той же час рухатися ще й в іншому місці, крім цього інспектор у порушення вимог ст. 245, 280 КУпАП проігнорував заявлене позивачем клопотання про надання йому можливості скористатися правовою допомогою, чим порушив процесуальні права, також відповідачем не надано жодного документу, який підтверджує законність використання приладу TruCam ТС000340 відомості про який вказано в постанові від 14.06.2020 серія ЕАМ №2683775 (а.с. 122-128).

28.09.2020 від інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гайдамаки В.О. надійшли заперечення, оскільки розбіжності про які зазначає позивач щодо невідповідності у часі, то час у вимірювачі TruCam LTІ 20/20 встановлюється автоматично при підключені приладу до супутникової мережі, тож від швидкості передачі сигналу залежить точність встановлення часу на самому приладі, при цьому патрульний поліцейський немає змоги корегувати чи вводити час на ньому на підставі чого час може з цих підстав відрізнятися, натомість час та дата на нагрудних відео реєстраторах, які використовують патрульні поліцейські встановлюються при підключені до боксу при заряджанні чи налагоджені, повне розряджання, падіння чи перегрів нагрудного відео реєстратора може впливати на показники часу та дати на ньому так само з похибкою, тому при заповненні електронної програми було зазначено заокруглений час 10:38, проте не змінено до нуля секунди, тому в постанові відображено час 10:38:43, тому такі технічні недоліки не можуть слугувати самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення, а щодо розбіжності в адресах то на фотознімку з приладу TruCam зазначена адреса місця розташування приладу під час фіксації правопорушення м. Черкаси вул. Благовісна, 63, а дистанція до автомобіля позивача в момент фіксації перевищення швидкості становила 171 м це є відповідно адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 69, а розгляд справи відбувався за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 65, також відповідач зазначив, що позивача було ознайомлено з його правами користуватися правовою допомогою адвоката чи іншого фахівця в галузі пава, поліцейські пропонували почекати в межах розумного строку, доки приїде адвокат, що зафіксовано відеозаписами з нагрудних відео реєстраторів, тому позивач скористався своїм правом в телефонному режимі, зателефонувавши своєму захиснику, щодо зазначення іншого засобу вимірювальної техніки, ніж зазначеного в оскаржуваній постанові відповідач зазначив, що прилади для вимірювання швидкості автотранспортних засобів TruCam LTІ 20/20 містять серійний номер (ТС) та ідентифікатор, що містить 6 цифр у даному випадку 000340, що правильно зазначено інспектором у оскаржуваній постанові.

Відповідно до ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: в тому числі ч.ч. 1, 2 ст. 178.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Судом встановлено, що 14.06.2020 о 10 год. 38 хв. ОСОБА_1 керуючи ТЗ «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись у населеному пункті у м. Черкаси по вул. Благовісна, 69 зі швидкістю 74 км/год. Та перевищив встановлену швидкість на 24 км/год.. Швидкість вимірювалася приладом Tru-cam ТС000340, чим порушив п. 12.9 ПДР України.

Згідно п. 12.9 ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, визначену технічною характеристикою даного транспортного засобу, передбаченими знаками 3.29, 3.31, 30.3.

На підставі чого постановою серія ЕАМ №2683775 ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн 00 коп. (а.с. 23).

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух

Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 3 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до під. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що наявний у матеріалах справи фотознімок, який здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 №ТС000340 зафіксував, що автомобіль позивача «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 дійсно рухався зі швидкістю 74 км/год. Також, з наявного відеозапису, що міститься в матеріалах справи встановлено, що позивач, керуючи власним автомобілем, рухаючись зі швидкістю 74 км/год., дійсно перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті. Відповідач, зупинивши транспортний засіб позивача, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, які попросив надати відповідно до п. 2.1 ПДР України та на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію». Водій виконав законну вимогу патрульного та надав документи для перевірки. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення: порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП України, було прийнято рішення про винесення постанови і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн 00 коп. Водію було роз`яснено права особи, яка притягується до відповідальності та роз`яснено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право заявляти клопотання. Позивач, скористався таким правом та заявив клопотання про надання права на захист, оскільки вважає, що має право користуватися юридичною допомогою адвоката, та здійнив теелфонний дзвінок своєму захснику, що гн заперечується стороанми у справі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження в судовому порядку безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень. Отже, право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права гарантується при розгляді справи за правилами розділу ІV КУпАП, який у даному випадку не здійснювався.

Європейський суд з прав людини в п. 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога.

Щодо твердження позивача про неправомірність використання працівниками патрульної поліції лазерного вимірювача TruCam LTІ 20/20 №ТС000340 слід зазначити наступне.

Статтями 283 і 284 КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як постанови про накладення адміністративного стягнення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Слід звернути увагу позивача на те, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У 3197-12.

При цьому, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17851, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 19.12.2019 та чинного до 19.12.2020 лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000340, є придатним до застосування.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку.

Суд зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Разом з тим, для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Між тим, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Крім того, слід вказати, що наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 №1362 зазначений пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру, заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Таким чином, оскільки прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатація не обмежена нормами чинного законодавства.

Посилання позивача на те, що відомості, які були зафіксовані відповідачем на приладі TruCam, отримані ним із порушенням чинного законодавства, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки будь-які належні та допустимі докази, які б спростували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем не надано.

Суд вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивча щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Варто зауважити, що згідно п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю та здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Щодо тверджень позивача, що вимірювання швидкості проведено різними приладами, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки прилади для вимірювання швидкості автотранспортних засобів LTI 20/20 TruCAM містять серійний номер ( ТС) та ідентифікатор, що містить 6 цифр, у даному випадку 000340, що правильно зазначено інспектором у постанові.

Стосовно доводів позивача про недотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Частина 1 ст. 222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі № 5-рп/2015 (надалі - Рішення) визначено, що положення ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд у вказаному рішенні звернув увагу на те, що у ч. 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Варто зазначити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме: відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даною статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

При цьому, питання щодо винесення постанов за порушення у сфері безпеки дорожнього руху «за місцем вчинення» чи «на місці вчинення», було доповнено та деталізовано положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення шляхом внесення змін в липні 2015 року, у відповідності до яких перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, викладений в частині 1 статті 258 КУпАП, доповнено правопорушеннями, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції у відповідності до ч. 1 ст. 222 КУпАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати поясненая, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки порожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Таким чином, постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення внаслідок чого провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП, не здійснюється.

Щодо розбіжностей в часі на адрсеах вчинення правопорушення слід зазначити, що розбіжність у часі пояснюється технічними причинами щодо роботи (фіксування) вимірювальних приладів та містить формальний характер, що не впливає на правомірність винесеної постанови.

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправний такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог ПДР України, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 11.09.2018 по справі №826/11623/16, від 14.08.2018 по справі №826/15341/15 та постанові від 24.12.2019 у справі № 459/1801/17, яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Також, з наданого відеозапису зі службового відеореєстратора вбачається, що транспортнйи засіб позивача зупинився перед службовим автомобілем поліцейських, де і відбувався розгляд справи та зазначено у оскаржуваній постанові м. Черкаси, вул. Благовісна, 65.

Верховний Суд у Постанові від 22.05.2020 по справі № 825/2328/16 зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собіможе бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Отже, зроблені в постанові розбіжності в менше ніж 1 хвилину в часі скоєння правопорушення не є тим дефектом адміністративного акта, що впливає на зміст прийнятого рішення.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 по справі № 826/11623/16 та від 14.08.2018 по справі № 826/15341/15.

Верховний Суд зазначає, що посилання позивача на окремі недоліки оформлення оскаржуваної вимоги, колегія суддів не бере до уваги та погоджується з судами апеляційної інстанції, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийнято органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.

Також правова позиція щодо неточностей відомостей в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності, була висловлена Верховним Судом у постанові від 28.11.2018 у справі № 537/1214/17 (провадження №К/9901/17897/18) та у постанові від 24.12.2019 у справі №459/1801/17 (провадження №К/9901/21710/18), де колегія судців не знаходить підстав для відступу від вказаної правової позиції.

При цьому, за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у тому числі щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в судовому порядку.

Отже, доводи позивача стосовно недотримання відповідачем норм КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, про що вірно встановлено судом попередньої інстанції.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.12.2018 у справі № 286/648/17.

Частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, при розгляді справи суд не знайшов факту підтвердження неправомірних дій інспектора при винесенні оскаржуваної постанови, позивачем не надано достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування неправомірності дій інспектора, в матеріалах справи такі підтвердження також відсутні, є в наявності лише постанова про вчинення правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу, що не дає підстав визнати дії інспектора неправомірними.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про доведеність відповідачем скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, правомірності винесення оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами Закону України «Про дорожній рух»; ст. 19 Конституції України, Закону України Закон України «Про дорожній рух»; ч. 1 ст. 122 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 8, 9, 72, 77, 78, 242, 258, 262 КАС України; 9, 222, 251, 252, 257, 268, 276, 278, 280, 283, 284 КУпАП суд -

УХВАЛИВ:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гайдамаки Віталія Олексійовича (18002, м. Черкаси, вул. Леся Українки, 21), поліцейського роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Бражника Антона Олександровича (18002, м. Черкаси, вул. Леся Українки, 21), Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (18002, м. Черкаси, вул. Леся Українки, 21) про визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його прологошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 15.10.2020.