Справа № 280/6141/19
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 280/6141/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року у справі № 280/6141/19 (суддя І інстанції Сіпака А.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати відповідача щомісячно, починаючи з 01.01.2016 здійснювати нарахування та виплату пенсії в розмірі 61% відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами позову. Вказує, що звільнений з органів внутрішніх справ через хворобу, у зв`язку з чим його пенсія повинна бути збільшена на 5%.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач проходив військову службу в органах внутрішніх справ, остання посада начальник спеціального приймальника для осіб, підданих адміністративному арешту Мелітопольського міського відділу Головного управління МВС України в Запорізькій області.

За наслідками медичного огляду Військово-лікарською комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області позивачу видано свідоцтво про хворобу № 347/с від 15.09.2015, відповідно до якого встановлене захворювання визнано таким, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Відповідно до п. 13 зазначеного свідоцтва позивач визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. (а.с. 33)

Позивач звільнений з органів внутрішніх справ відповідно до наказу начальника Головного УМВС України в Запорізькій області від 21.09.2015 № 346 з 21.09.2015 на підставі пункту "б" статті 64 "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" у запас Збройних Сил України через хворобу. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становила 22 роки 01 місяць 07 днів. (а.с. 37)

На підставі поданих до Головного управління ПФУ в Запорізькій області документів позивачу згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 (далі Закон № 2262), в редакції станом на вересень 2015 року, призначена пенсія за вислугу років у розмірі 56% грошового забезпечення в сумі 2919,08 гривень, що підтверджується протоколом за пенсійною справою № (МВС). (а.с. 29)

Отже, з 22.09.2015 позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до вимог Закону № 2262 у розмірі 56% грошового забезпечення.

12.11.2019 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії з 01.01.2016 із урахуванням додаткових 5 процентів до пенсії як пенсіонеру по хворобі.

Відповідач листом від 20.11.2019 за № 2704/р-9 повідомив позивача, що його звільнено з військової служби у запас, а не у відставку, а тому йому за приписами п. "а" ст. 13 Закону № 2262 пенсію правомірно призначено в розмірі 50%, а не 55%. (а.с. 16)

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивача звільнено зі служби на підставі пункту "б" статті 64 Положення № 114, тобто «через хворобу» в запас (з постановкою на військовий облік), а тому відповідач правомірно призначив позивачу пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 2262-ХІІ в розмірі 50 процентів відповідної суми грошового забезпечення та з урахуванням 2-ох років понад 20 років вислуги, що в загальному становить 56% сум грошового забезпечення.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до статті 23-1 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-ХІІ (чинного на час звільнення позивача і призначення йому пенсії) пенсійне забезпечення працівників міліції після звільнення їх зі служби в органах внутрішніх справ здійснюється в порядку та на умовах, встановлених Законом № 2262.

За приписами пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції на час призначення позивачу пенсії) пенсії за вислугу років призначаються, серед іншого, в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Отже, зазначена норма Закону № 2262-ХІІ на час призначення позивачу пенсії передбачала, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільнені зі служби і на день звільнення мали вислугу 20 календарних років і більше, пенсія за вислугу років призначається в розмірі 50 процентів відповідної суми грошового забезпечення. При цьому за кожний рік вислуги понад 20 років призначається 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

В свою чергу, при звільненні особи рядового і начальницького складу зі служби «у відставку» за віком або за станом здоров`я, пенсія за вислугу років призначається в розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

На час звільнення позивача зі служби в червні 2015 року порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначався "Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114 (далі Положення № 114).

За змістом вимог статті 62 Положення № 114 звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Таким чином, станом на 30.06.2015 Положення № 114 передбачало два різних види звільнення, а саме: в запас (з постановкою на військовий облік) і у відставку (із зняттям з військового обліку).

Я зазначалось вище, позивач звільнений з органів внутрішніх справ на підставі п. «б» статті 64 Положення № 114, яким визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, поряд з іншим, звільняються зі служби в запас(з постановкою на військовий облік) через хворобу у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії;

При цьому, згідно з п. «б» статті 65 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) через хворобу у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.

Отже, як правильного висновку дійшов суд першої інстанції, за наявності відповідних підстав і фактичних обставин особи рядового і начальницького складу можуть бути звільнені зі служби через хворобу в запас (з постановкою на військовий облік) або у відставку (із зняттям з військового обліку).

Як зазначено вище, військово-лікарською комісією позивач був визнаний непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час, у зв`язку з чим і був звільнений у запас, а не у відставку.

Натомість, пункт «а» частини 1 статті 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачає призначення пенсії особам, звільненим у запас за станом здоров`я (через хворобу), в розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення

Оскільки позивач був звільнений у запас, тобто з постановкою на військовий облік, а не у відставку із зняттям з військового обліку, то підстави для призначення йому пенсії в розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення були відсутні, про що правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що після набрання чинності Законом України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580) регулювання спірних відносин змінилось і стаття 77 цього Закону не передбачає поділу на звільнення в запас та у відставку, а тому з дня набрання чинності 01.01.2016 відповідач повинен був обрахувати його пенсію з розрахунку 55% сум грошового забезпечення.

З цього приводу апеляційний суд зазначає таке.

Закон № 580 набрав чинності 7 листопада 2015 року.

Дійсно стаття 77 Закону № 580, якою регулюються відносини звільнення зі служби в поліції, не містить поділу на звільнення в запас та у відставку.

Проте, колегія суддів зауважує, що Законом № 580 також внесені зміни до певних законів, зокрема до ст. 13 Закону № 2262, в якій пункт "а" після слів "за станом здоров`я" доповнений словами "особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Отже, після внесених змін пункт «а» ст. 13 Закону № 2262 викладений в такій редакції:

«пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення».

Тобто, після внесення зазначених змін призначення пенсії в розмірі 55% відбувається або, як і під час призначення пенсії позивачу, у випадку звільнення військовослужбовця у відставку за віком або за станом здоров`я, або у випадку звільнення поліцейського на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону № 580, а тому після внесення цих змін регулювання спірних відносин для осіб, які не звільнялися з підстав, передбачених Законом № 580, в тому числі і для позивача не змінилось.

З огляду на вказане, суд першої інстанції правильно зазначив про помилковість посилань позивача на Закон № 580, оскільки останній набрав чинності після звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ, а тому не може змінювати підстави звільнення особи зі служби та підстави призначення пенсії, а визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, де позивач службу не проходив.

Посилання при цьому позивача на положення п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580 також є безпідставними, оскільки цим пунктом передбачено збереження за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, тобто ці пільги, компенсації і гарантії повинні були існувати до набрання чинності Законом № 580, а також повинні бути передбачені цим Законом для колишніх поліцейських.

Оскільки ж позивач не мав права на пенсію у 55% на час її призначення, то таке право і не може бути збережено за ним, тому що взагалі не існувало.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Враховуючи те, що позивача звільнено зі служби на підставі пункту «б» статті 64 Положення № 114, тобто «через хворобу» саме в запас (з постановкою на військовий облік), а не у відставку, що є різними видами звільнення, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність дій відповідача в частині призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" частини 1 статті 13 Закону № 2262-ХІІ в розмірі 50% відповідної суми грошового забезпечення та з урахуванням 2-х років понад 20 років вислуги, що в загальному становить 56% сум грошового забезпечення.

Отже, судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки справа у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених зазначеним пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року у справі № 280/6141/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко