Справа № 389/1789/20
Суддя: Український В. В.
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/389/57/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді Українського В.В.

за участю секретаря Гой І.С.

представника позивача адвоката Урсаленка О.М.

відповідача Степаненка Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощенного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Знам`янського відділу поліції роти ГУНП в Кіровоградській області Степаненка Дмитра Дмитровича та Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, стягнення моральної шкоди та судових витрат, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Знам`янського відділу поліції роти ГУНП в Кіровоградській області Степаненка Дмитра Дмитровича та Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2758841, стягнути з відповідача понесені судові витрати на надання правової допомоги та моральну шкоду.

Вимоги обґрунтував тим, що 29.06.2020 відповідачем винесено постанову стосовно позивача щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. Зі змісту постанови вбачається, що 29.06.2020 о 17.15 год. ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі FORD KUGA номер НОМЕР_1 по об`їзній дорозі м. Знамянка 5 км. Перехрестя автодороги Н 12-01 порушив вимоги дорожнього знаку 2.2 ПДР, яким передбачено заборону проїзду без зупинки, чим порушив вимоги п. 8.4 б ПДР України. Дану постанову позивач вважає незаконною, прийнятою без дослідження всіх обставин у справі та без урахування його пояснень. Пояснив, що вимоги знаку 2.2. не порушував, іншого поліцейським не доведено будь-якими доказами. З огляду на наведене, позивач вказує на відсутність у його діях складу адміністративних правопорушень, що є підставою для скасування постанови.

Також вказав, що поліцейський Степаненко Д.Д. своїми неправомірними діями наніс моральну шкоду позивачу, яка полягає в приниженні його як громадянина України та ненадання можливості скористатися допомогою адвоката, вчиняв перевищення службових повноважень. Спричинену моральну шкоду оцінює в 3000 гривень. Також просить стягнути з відповідача судові витрати пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 3000 гривень.

Представник ДПП Управління патрульної поліції в Кіровоградській області надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Відповідач вказав, що постанова винесена правомірно, він діяв відповідно до чинного законодавства та позивач дійсно порушив вимоги знаку 2.2 ПДР. Просить також відмовити в задоволенні вимог про стягнення 3000 гривень на правову допомогу адвоката, як такі, що заявлені не обґрунтовано. Із розрахунку вартості наданих адвокатом послуг не можливо встановити кількість часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт та обсяг наданих адвокатом послуг, оскільки розрахунок не містить вказівки про надання професійної правничої допомоги саме в межах даної адміністративної справи. Крім цього, в позовній заяві заявлене клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в той час, як розрахунок передбачає стягнення 2400 гривень на представництво інтересів позивача у суді при розгляді справи. Крім того, позивачем не надано квитанції про сплату 3000 гривень за послуги професійної правничої допомоги. Також просить відмовити в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 гривень. Вказав, що відповідач не надав належні докази, які б вказували на те, в чому полягає спричинена моральна шкода, а також наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача і вини останнього в її заподіянні. Без надання документальних доказів, твердження про моральні страждання, переживання, зміни життєдіяльності є лише припущенням і не можуть братися судом до уваги як фактичні данні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що інспектором ніяким чином не доведено вину його довірителя з наданого відзиву та записів фіксації правопорушення не вбачається наявність знаку "Стоп" , а також горизонтальної розмітки перед якою повинен зупинитись водій. Із запису наданого відповідачами видно лише, що його довіритель зупинився . а потім почав рух . Таким чином постанова складена неправомірно та підлягає скасуванню, крім того його довірителю неправомірними діями інспектора завдано моральної шкоди яка полягає у перживанні стосовно складеної поліцейським постанови, необхідністю потім звертатися за правовою допомогою адвоката.

Відповідач інспектор Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області Степаненко Д. Д. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив. що позивач не здійснив зупинку на вимогу знаку "Стоп" , що було зафіксовано відеореєстратором який знаходився в патрульній машині, негайно після встановлення правопорушення було зупинено позивача . Крім того фіксація правопорушення була безперервною, що надало можливість встановити , що саме ця особа на вказаному автомобілі не здійснила зупинку на знак "Стоп". Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Стосовно позивача 29.06.2020 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2758841, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 29.06.2020 о 17.15 год. ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі FORD KUGA номер НОМЕР_1 по об`їзній дорозі м. Знамянка 5 км. Перехрестя автодороги Н 12-01 порушив вимоги дорожнього знаку 2.2 ПДР, яким передбачено заборону проїзду без зупинки, чим порушив вимоги п. 8.4 б ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду про її скасування. Вказує на відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, зазначає, що правил дорожнього руху не порушував, докази такого відсутні.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з дорожнім знаком 2.2 Правил дорожнього руху «Проїзд без зупинки заборонено», забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 даної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 та ч.1 ст. 121 КУпАП.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З доданого відповідачем до відзиву та переглянутому в судовому засіданні відеозапису, що здійснювався інспектором поліції на нагрудний відео реєстратор та відео реєстратор з патрульного автомобіля вбачається, що автомобіль FORD KUGA номер НОМЕР_1 рухався по об`їзній дорозі м. Знам`янка та на перехресті автодороги Н 12-01, зупинився перед перехрестям, пропустив автомобіль, який рухався з правого боку, після чого продовжив рух. З відеоматеріалу не встановлено порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме невиконання ним вимог дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено) не зафіксовано. На відео взагалі не видно будь-якого дорожнього знаку, наявність такого на вказаному відрізку дороги відповідачем не доведено. Будь яких інших доказів з переліку, визначеного ст. 251 КУпАП щодо недотримання ОСОБА_1 правил дорожнього руху відповідачем не надано. Твердження відповідача в судовому засіданні про наявність саме в тому місці знаку "Стоп" , а не іншого знаку в судовому засіданні іншими матеріалами не встановлено та нічим не підтверджено.

Згідно зі ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що позивач допустив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, а відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2758841 від 29.06.2020 підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (ч.3 ст.132 КАС України).

За змістом частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи положення статті 134 КАС України, на підтвердження розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суду повинні бути надані, зокрема, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження своїх вимог представник позивача надав ордер від 02.07.2020, копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю № 279 та розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, як додаток до договору № 89 від 30.06.2020. Вказаний договір в матеріалах справи відсутній.

Оскільки представником позивача не надано документу, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, у суду відсутня змога встановити дійсний розрахунок понесених позивачем вказаних витрат, тому така вимога не підялгає задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 3000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина перша). Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (пункти 1-4 частини другої); моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя).

В обґрунтування заявленої вимоги про стягнення 3000 гривень моральної шкоди позивачем вказано, що поліцейський наніс йому моральну шкоду, яка полягає у приниженні, перевищенні поліцейським службових повноважень.

На думку суду, вимога про стягнення моральної шкоди є необґрунтованою, позаяк лише констатація завдання душевних страждань не є достатнім для стягнення моральної шкоди. Позивачем не наведено в чому полягали приниження та перевищення поліцейським службових повноважень, а також чим це підтверджується, не наведено розрахунку розміру моральної шкоди.

У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 №4 зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

З огляду на необґрунтованість вимоги про стягнення моральної шкоди, така вимога задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6, 9, 72, 77, 90, 242, 244-246, 257-263, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову серії ЕАМ № 2758841 від 29.06.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Кіровоградській на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

В задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 гривень та витрат пов`язаних з наданням правової допомоги в розмірі 3000 гривень відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду (м. Дніпро вул. Василя Жуковського, 23) протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач інспектор Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області Степаненко Дмитро Дмитрович місце знаходження м. Знам`янка Кіровоградської області вул. Київська,25.

Відповідач Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції місце знаходження м. Кропивницький вул. Юрія Бутусова, 22б.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області Український В.В.