Справа № 380/11526/20
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань вжиття заходів забезпечення позову

09 грудня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Родіна Геннадія Вікторовича про визнання протиправними та скасування постанов,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Родіна Геннадія Вікторовича, в якому просить :

1) визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Родіна Геннадія Вікторовича про відкриття виконавчого провадження ВП №61363368 від 24.02.2020;

2) визнати протиправну та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Родіна Геннадія Вікторовича про стягнення з боржника основної винагороди ВП №61363368 від 24.02.2020;

3) визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Родіна Геннадія Вікторовича про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №61363368 від 24.02.2020;

4) визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Родіна Геннадія Вікторовича про арешт коштів боржника №61363368 від 24.02.2020.

Ухвалою суду від 09.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Разом з позовною заявою представником позивача подану заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення виконавчого документа виконавчого напису вчиненого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко Інною Іванівною 12.07.2019, який зареєстрований в реєстрі за №5571 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сум заборгованості в розмірі 1 500 000 грн за договором позики, посвідченим 01.12.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко І.І. за реєстром №3984; витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису 25 000 грн з урахуванням винагороди приватного виконавця 153 969 грн, а всього 1 678 969,00 грн у виконавчому провадженні №61363368, відкритому постановою від 24.02.2020 приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Родіна Геннадія Вікторовича.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених прав та інтересів позивача, в разі задоволення позову, адже грошові кошти, які знаходяться на рахунках позивача відкритих в AT КБ «Приватбанк» 2 070 558,70 грн можуть бути списані / перераховані в рамках виконавчого провадження №61363368 на користь осіб, які використовують завідомо підроблені документи для незаконного заволодіння коштами позивача, оскільки приватний нотаріус Браженко Інна Іванівна повідомила позивача про те, що вона не посвідчувала договір позики грошових коштів від 01 грудня 2017 року та не вчиняла виконавчий запис на підставі договору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Виходячи з аналізу вказаної норми, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; 2) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 3) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень; 4) очевидність порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, позов, згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши зазначені норми, в контексті викладених обставин, уважно вивчивши заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, судом встановлено наступне.

24 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Родіним Геннадієм Вікторовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №61363368 з метою примусового виконання виконавчого напису №5571, виданого 12.07.2019 нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко І.І. про стягнення з Позичальника ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою : АДРЕСА_1 на підставі Договору позики, посвідченого 01.12.2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко І.І. за реєстром № 3984 на користь Позикодавця ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає за адресою : АДРЕСА_2 , суму заборгованості у розмірі 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок, а також витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису: - 25000,00 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок - плата за вчинення виконавчого напису; - усього 1 525 000,00 (один мільйон п`ятсот двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок. Боржник: ОСОБА_3 подальшому, як свідчать матеріали справи та підтверджується даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, приватним виконавцем прийнято постанови: про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 61363368 від 24.02.2020; про арешт коштів боржника ВП № 61363368 від 24.02.2020; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №61363368 від 24.02.2020.

Однак, як зазначає представник позивача, ОСОБА_1 фактично не має жодного відношення до виконавчого напису №5571 від 12.07.2019 та договору позики, на підставі якого вчинений виконавчий напис, оскільки дані документи складені невідомими позивачу особами з метою неправомірного заволодіння коштами позивача, які знаходяться на банківському рахунку останньої в АТ КБ «Приватбанк».

Суд погоджується з обґрунтованістю наведених доводів позивача, приймаючи до уваги наступне.

Представником позивача - адвокатом Шемеляк М.С. до матеріалів справи додано належним чином засвідчені копії Листів приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко І.І. від 16.11.2020 та 19.11.2020, в яких ОСОБА_4 серед іншого повідомляє, що 01 грудня 2017 року нею не посвідчувався Договір позики грошових коштів за №3984, виконавчий напис №5571 від 12.07.2019 про стягнення суми боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 ніколи не вчинялися. Також повідомила, що бланки , на яких виготовлені зазначені документи, нею ніколи не отримувались і не використовувались. Громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за вчиненням нотаріальної дії ніколи не звертались.

Оскільки шляхом проставлення на документі напису «З оригіналом згідно, адвокат ОСОБА_5 , 01.12.2020», адвокат взяв на себе відповідальність за достовірність та відповідність оригіналів поданих ним копії листів нотаріуса ОСОБА_4 від 16.11.2020 та 19.11.2020, за відсутності доказів, що підтверджують зворотне, суд приймає до уваги вказані листи, як належний та допустимий доказ того, що нотаріусом Браженко І.І. не вчинявся виконавчий напис, який став підставою для відкриття виконавчого провадження №61363368.

Разом з тим, як зазначає представник позивача, на банківському рахунку позивача в АТ КБ «Приватбанк» перебувають кошти в сумі 2 070 558,70 грн.

В той же час, представником позивача до матеріалів справи долучено належним чином засвідчену копію платіжної вимоги №61363368/12 від 22.07.2020, що складена приватним виконавцем Родіним Геннадієм Вікторовичем, яка адресована АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_3 1 678 969,00 грн в рамках виконавчого провадження №61363368.

Аналіз наведених обставин, на переконання суду, свідчить на користь того, що вчинені відповідачем зазначені вище виконавчі дії в рамках виконавчого провадження №61363368, до набрання рішенням в даній справі законної сили, неминуче призведуть до списання з рахунку позивача коштів на підставі платіжної вимоги, що навіть у випадку задоволення позовних вимог призведе до необхідності докладання позивачем значних зусиль і втрат для повернення списаних коштів, або повернення таких коштів взагалі буде неможливим.

В розрізі наведеного варто зауважити, що при вирішенні процесуального питання «заходів забезпечення позову» суд враховує Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, відповідно до яких рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Крім того, згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також вказує на необхідність справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, як приклад наводяться рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

З аналізу викладених обставин справи, в сукупності вказаних нормативних положень, керуючись наведеними позиціями Європейського суду з прав людини, суд приходить до таких висновків:

- на час вирішення питання про забезпечення позову, відповідачем вчиняються активні дії, направлені на стягнення з позивача коштів на підставі виконавчого напису №5571 від 12.07.2019, хоча позивачем заперечується сама обставина правомірності відкриття виконавчого провадження №61363368, що свідчить про реальне існування небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам Позивача;

- з огляду на те, що приватним нотаріусом Браженко І.І. заперечуються обставини вчинення нею виконавчого напису №5571 від 12.07.2019, то стягнення з позивача коштів у виконавчому провадженні №61363368, відкритому на підставі зазначеного виконавчого напису, до моменту встановлено судом обставин правомірності відкриття виконавчого провадження, може призвести до необхідності докладання позивачем значних зусиль і втрат да повернення коштів.

З огляду на приписи Закону України «Про виконавче провадження», судом наголошується, що у вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти та дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Суд акцентує увагу, що заходи забезпечення адміністративного позову, про які у своїй заяві просить позивач, відповідають предмету позову та, в той же час, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

З огляду на наведене в цілому, приймаючи до уваги, що представником позивача подані належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам до ухвалення рішення в даній адміністративній справі та необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення цих прав та інтересів у майбутньому, в разі не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд вважає суть вказаних Заявником у заяві заходів забезпечення позову розумними та адекватними, а також такими, що забезпечать збалансованість інтересів сторін, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про достатність вказаних підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Окремо, суд зауважує, що не висловлює думку щодо законності чи правомірності спірних рішень в площині питання очевидності ознак їх протиправності, а рішення стосовно вжиття заходів забезпечення позову жодним чином не має визначального впливу на рішення, яке згодом може бути ухвалено у зв`язку з оскарженням постанов приватного виконавця.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд вважає за правильне задовольнити заяву представника позивача про забезпечення позову в частині зупинення стягнення, наступним шляхом, а саме, до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі №380/11526/20 зупинити стягнення на підставі:

- виконавчого документа - виконавчого напису вчиненого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко Інною Іванівною 12 липня 2019 року, який зареєстрований в реєстрі за №5571 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сум: 1) заборгованості в розмірі 1 500 000 грн за договором позики, посвідченим 01.12.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко І.І. за реєстром №3984; 2) витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису 25 000,00 грн, у виконавчому провадженні №61363368, відкритому постановою від 24.02.2020 приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Родіна Геннадія Вікторовича.

Відтак, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 150, 154, 243, 248 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити.

До набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі №380/11526/20 зупинити стягнення на підставі:

-виконавчого документа - виконавчого напису вчиненого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко Інною Іванівною 12 липня 2019 року, який зареєстрований в реєстрі за №5571 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сум: 1) заборгованості в розмірі 1 500 000 грн за договором позики, посвідченим 01.12.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко І.І. за реєстром №3984; 2) витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису 25 000,00 грн, у виконавчому провадженні №61363368, відкритому постановою від 24.02.2020 приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Родіна Геннадія Вікторовича.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суддя Гулкевич І.З.