Справа № 560/2041/20
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2041/20
УХВАЛА

іменем України

09 грудня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д.

за участі:секретаря судового засідання Жуковської І.С. представника позивача Підлісного О.В. представника відповідача Калужської Н.О.
розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить скасувати:

- податкове повідомлення - рішення № від 18.02.2020 по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 44 656,77 грн (в т.ч. 29711,18 грн. - за податковим зобов`язанням, 14885,59 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями);

- податкове повідомлення - рішення № від 18.02.2020 по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 3721,38 грн (в т.ч. 2480,92 грн - за податковим зобов`язанням, 1240,46 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями);

- податкове повідомлення - рішення № від 18.02.2020 по податку та зборам, в тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в сумі 2319,36 грн (в т.ч. 1242,00 грн - за податковим зобов`язанням, 891,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями), 186,36 грн - пеня);

- податкове повідомлення - рішення № від 18.02.2020 по податку та зборам, в тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в сумі 192,77 грн (в т.ч. 103,50 грн - за податковим зобов`язанням, 74,25 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями), 15,02 грн - пеня);

- податкове повідомлення - рішення № від 18.02.2020 по податку на додану вартість в сумі 5449,50 грн (в т.ч. 3633,00 грн - за податковим зобов`язанням, 1816,50 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями);

- податкове повідомлення - рішення № від 18.02.2020 по податку на додану вартість в сумі 2917,00 грн. відповідно до якого встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

- податкове повідомлення - рішення № від 18.02.2020 по податку на додану вартість в сумі 2941,17 грн (штраф);

- податкове повідомлення - рішення № від 18.02.2020 на суму 170,00 грн (штраф за не подання повідомлення за формою №20 ОПП по об`єктах, оподаткування);

- податкове повідомлення - рішення № від 18.02.2020 по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на суму 510,00 грн (штраф за не подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою 1-ДФ);

- рішення № від 18.02.2020 по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 38891,78 грн, в тому числі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 31 347,92 грн, штрафні санкції в сумі 7543,86 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 18.02.2020 по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 31 347,92 грн.

Представником позивача подано до суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якому вказано, що 10-денний строк є занадто коротким для підготовки позовної заяви у цій справі з огляду на кількість зібраних та доданих до позовної заяви доказів. Зазначив, що у зв`язку з об`єктивною необхідністю формування єдиної правової позиції та затрат значного періоду часу, що унеможливлює звернення та подачу позовних заяв по окремих рішеннях в рамках окремих позовних проваджень, з метою, серед іншого, оптимізації судового процесу, позивачем було пропущено строк з об`єктивних причин, а тому просить його поновити.

Крім того, вказує, що позивач здійснює підприємницьку діяльність у м. Києві, де фактично і проживає. Зазначає, що лист податкові повідомлення-рішення, вимогу, рішення фактично отримав 01.04.2020.

Від відповідача до суду надійшло заперечення проти клопотання про поновлення строку, в якому вказано, що позивачем не наведено об`єктивних підстав для поновлення строку, а зазначені ним причини не є об`єктивно непереборними, не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, тому не є поважними.

Представник відповідача надала також копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, з відміткою про те, що поштове відправлення вручено 24.02.2020.

В судовому засіданні представник позивача заяву про поновлення строку звернення до суду підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача проти заяви заперечили, просили суд залишити позовну заяву в частині вимог без розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 4 статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Частина 1 статті 122 КАС України передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

За положеннями частини другої статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Згідно із частиною 14 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень податкового органу щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Положеннями абзаців 5-7, 9 частини 4 статті 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено, що у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Тобто, нормами Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування передбачено спеціальний порядок обчислення строків для оскарження в судовому порядку вимоги та рішень контролюючого орану, що приймаються відповідно до цього Закону, які становлять десять календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів.

Аналогічний правовий підхід викладено в постанові Верховного Суду від 08.08.2019 по справі №480/106/19.

Судом встановлено, що позивач отримав рішення № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 24.02.2020, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого листа, з даним позовом до суду звернувся 10.04.2020, тобто після закінчення строку для звернення до адміністративного суду, встановленого ст.122 КАС України.

Відповідно до ч.4 статті 123 КАС України. якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За змістом частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, №22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

З урахуванням положень статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Позивач не виконав вимогу суду та не надав належні та допустимі докази існування обставин, які перешкоджали йому звернутись до суду з вимогами про скасування: рішення № від 18.02.2020 по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 38891,78 грн, в тому числі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 31 347,92 грн, штрафні санкції в сумі 7543,86 грн; вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 18.02.2020 по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 31 347,92 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач без поважних причин пропустив строк звернення до суду з зазначеними позовними вимогами.

Разом з тим, суд відхиляє доводи позивача про те, що податковий орган направив спірне рішення не за адресою його місцезнаходження чи здійснення діяльності, оскільки відповідно до вимог Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Частиною 42.1 статті 42 Податкового кодексу України визначено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Оскільки позивач, як фізична особа-підприємець перебуває на обліку в контролюючому органі за адресою Кам`янець-Подільський район, с.Липки, вул. Леніна, 4, то уся податкова документація, в тому числі оскаржувані рішення та вимога, направлялися йому за податковою адресою.

Безпідставними є також посилання позивача щодо труднощів із запровадженням карантину, оскільки, з врахуванням положень Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування десятиденний строк звернення до суду закінчився ще до встановлення постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 на усій території України з 12.03.2020 до 03.04.2020 карантину.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про скасування рішення № від 18.02.2020 про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 7543,86 грн; вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 18.02.2020 по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 31 347,92 грн, необхідно залишити без розгляду.

Керуючись статті 240, статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву в частині позовних вимог про скасування рішення № від 18.02.2020 про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 7543,86 грн; вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 18.02.2020 по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 31 347,92 грн - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повне судове рішення складене 09 грудня 2020 року

Головуючий суддя Д.Д. Гнап