Справа № 520/9330/2020
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питання вирішення заяви про відвід

08.12.2020 р. справа №520/9330/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку письмового провадження питання про відвід судді Сліденка А.В. по справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУДПС у Харківській області про скасування наказу, визнання дій протиправними, -

встановив:

07.12.2020р. до суду надійшла заява позивача про відвід судді Сліденко А.В.

Подана заява мотивована сумнівами в неупередженості та об`єктивності судді Сліденка А.В., оскільки раніше по даній справі ним було прийнято рішення про відмову у відкритті провадження за однією із вимог позову, але у подальшому відповідну ухвалу було скасовано Другим апеляційним адміністративним судом. Також адвокат зазначив, що 07.12.2020р. подав дисциплінарну скаргу на суддю Харківського окружного адміністративного суду до Вищої ради правосуддя, яка станом на 07.12.2020р. не розглянута та не вирішена.

Розглядаючи згаданий вище процесуальний документ, суд зазначає, що правовідносини з приводу відводу (самовідводу) від участі у розгляді адміністративної справи унормовані, насамперед, приписами ст.ст.36-41 КАС України та додаткового деталізовані приписами Закону України "Про запобігання корупції" в частині урегулювання реального конфлікту інтересів чи потенційного конфлікту інтересів.

Так, згідно з ч.1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Оскільки подане клопотання не містить посилань на приписи Закону України "Про запобігання корупції", то суду належить визначитись із наявністю та відсутністю вагомих та істотних об`єктивно існуючих причин, ризиків, загроз для виникнення недовіри до судді за критерієм п.4 ч.1 ст.36 КАС України.

Так, у ході розгляду заяви про відвід судом установлено, що наказом ГУ ДПС у Харківській області від 13.12.2019р. №2977 була призначена фактична перевірка діяльності заявника з питань дотримання вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" у сфері роздрібної та оптової торгівлі.

Результати проведення згаданої перевірки оформлені актом від 27.12.2019р. №14555/20-40-32-01-08/ НОМЕР_1 та актом від 27.12.2019р. №1457/20-40-32-01-08/ НОМЕР_1 .

Із посиланням на перелічені акти контролюючим органом було видано рішення про застосування штрафних санкцій від 05.05.2020р. № на суму 124.421,20грн. та рішення про застосування штрафних санкцій від 05.05.2020р. № на суму 164.377,99грн.

Заявник у межах справи №520/5314/2020 оскаржив ці податкові повідомлення - рішення, але рішенням суду від 16.07.2020р. позов було залишено без задоволення.

Хронологічно після цієї події, а саме 20.07.2020р. заявником у межах справи №520/9329/2020 було подано позов про визнання протиправними дії посадових осіб ГУ ДПС у Харківській області по проведенню фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 .

Однак, у подальшому за власною ініціативою заявника згаданий позов було відкликано і ухвалою суду від 21.07.2020р. повернуто заявникові.

Також 20.07.2020р. заявником у межах справи №520/9330/2020 було подано позов про скасування наказу ГУ ДПС у Харківській області від 13.12.2019р. №2977.

У зв`язку із виявленням недоліків в оформленні позову заявник, зареєстрованого у межах справи №520/9330/2020 судом було постановлено ухвалу від 21.07.2020 р. про залишення цього позову без руху.

24.07.2020р. до суду надійшла заява представника позивача - адв.Вернигор О.В. про долучення копії квитанції на суму 2.102,00грн., що за змістом Закону України "Про судовий збір" відповідає одній вимозі немайнового (нематеріального) характеру.

Ухвалою суду від 24.07.2020р. після усунення недоліків суд відкрив провадження у справі №520/9330/2020 за вимогою про скасування наказу ГУ ДПС у Харківській області від 13.12.2019 р. №2977.

Водночас із цим, у цей же день (24.07.2020р.) представником заявника - адвокатом Вернигором О.В. - було подано заяву про зміну позовних вимог, де окрім вимоги про скасування наказу ГУ ДПС у Харківській області №2977 від 13.12.2019р., була викладена також і вимога про визнання протиправними дій посадових осіб ГУ ДПС у Харківській області з приводу проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (тобто та вимога, котра раніше вже заявлялась у межах справи №520/9329/2020).

Доказів оплати судового збору за окрему та самостійну вимогу про визнання протиправними дій посадових осіб ГУ ДПС у Харківській області з приводу проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (тобто за ту вимогу, котра раніше вже заявлялась як окрема та самостійна у межах іншої справи №520/9329/2020) до суду не подавалось.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2020 р. було відмовлено у прийнятті до провадження вимоги про визнання протиправними дій посадових осіб ГУ ДПС у Харківській області з приводу проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , так як у діях заявника явно та очевидно убачались ознаки зловживання, частково окреслені законодавцем у ст.45 КАС України

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020р. було відмовлено у позові за вимогою про скасування наказу ГУ ДПС у Харківській області від 13.12.2019р. №2977.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2020р. було залишено без змін рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020р. про відмову у позові про скасування наказу ГУ ДПС у Харківській області від 13.12.2019 р. №2977.

Проте, іншою постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2020р. було скасовано ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2020р. по справі №520/9330/2020, оскільки апеляційний адміністративний суд визнав, що заявник має право на зміну предмета і підстав позову, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оцінивши доводи позивача та наявні у справі документи, суд констатує, що зміст усіх аргументів заявника явно та очевидно зводиться до незгоди саме із процесуальними рішеннями, постановленими суддею при відправленні правосуддя у цій по справі.

Між тим, чітко сформульованим застереженням ч.4 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України прямо передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак, наслідки перегляду апеляційним адміністративним судом рішення окружного адміністративного суду в частині відмови у прийнятті до провадження вимоги про визнання протиправними дій посадових осіб ГУ ДПС у Харківській області з приводу проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 не входять до кола визначених процесуальним законом підстав для відводу.

Рішення окружного адміністративного суду в цій частині було належно умотивовано, невідповідність позицій адміністративних судів першої та апеляційної інстанції зумовлена виключно різним тлумаченням змісту таких процесуальних дій учасника справи як "збільшення позовних вимог" та "зловживання процесуальними правами".

У межах даного спору окружним адміністративним судом з абсолютною неухильністю буде забезпечено дотримання саме юридичних наслідків правової позиції Другого апеляційного адміністративного суду, підстав для вчинення інших дій процесуальний закон не містить.

Тому цей довід заявника слід визнати юридично неспроможним.

Відносно іншого доводу заявника про подання дисциплінарної скарги до Вищої ради правосуддя, суд зауважує, що у силу положень ч.1 ст.107 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" звернення зі скаргою є правом компетентного учасника суспільних відносин.

Частиною 1 ст.57 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що особа, призначена на посаду судді, набуває повноважень судді після складення присяги судді такого змісту: "Я, (ім`я та прізвище), вступаючи на посаду судді, урочисто присягаю Українському народові об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обов`язки судді, дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя".

Запровадження законодавцем правового інституту присяги судді та повсякденна дія цього правового інституту спростовує обґрунтованість доводів, наведених у заяві про відвід судді.

Механізми та правила відправлення правосуддя згідно зі ст.ст. 6, 8, 19, 124-131 Конституції України, приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та приписами Кодексу адміністративного судочинства України унеможливлюють виникнення між професійним суддею та учасником справи (представником учасника справи) будь-яких стосунків чи суспільних відносин як приязного, так і неприязного змісту.

Відвід судді від участі у справі за цією підставою (подання дисциплінарної скарги до ВРП) об`єктивно матиме маніпулятивний характер та штучно призведе до обрання особою найбільш сприятливих (за будь-якими власними чи-то уявними, чи-то реальними міркуваннями або уподобаннями) умов розгляду ініційованого спору, що прямо суперечить приписам ст. 31 КАС України.

Таким чином, усі використані заявником аргументи не можуть бути визнані суддею поза розумним сумнівом достатніми підставами для задоволення заявленого відводу, адже у протилежному випадку матимуть місце усі ознаки свідомого ухилення судді від відправлення правосуддя за відсутності визначених процесуальним законом обставин.

З огляду на викладене, наведені у заяві про відвід доводи заявника слід визнати явно та очевидно необґрунтованими.

Тому суд доходить до переконання про те, що матеріали справи не містять жодної з передбачених ч.1 ст.36 КАС України підстав відводу (самовідводу), позаяк доводи заяви про відвід не підтверджені ані належними аргументами, ані відповідними доказами.

Однак, задля створення в усвідомленні заявника усіх фізично можливих в об`єктивній дійсності умов дотримання вимог процесуального закону і зважаючи на те, що приписами ст.40 КАС України взагалі не урегульовано процедури вирішення питання відводу судді при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) осіб, суд вважає за необхідне передати заяву про відвід для вирішення по суті іншому складу суду згідно з абз.1 ч.4 ст.40 КАС України.

При вирішенні питання про відвід, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення від 21.01.1999р. у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22.02.2007р. у справі «Красуля проти Росії», від 05.05.2011р. у справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010р. у справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994р. у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003р. у справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008р. у справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») і тому надав оцінку усім обставинам, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення відводу, та дослухався до усіх аргументів заявника, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення згаданого питання.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 36-41, 90, 211, 236, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

1.Передати заяву про відвід судді Сліденка А.В. від розгляду справи №520/9330/2020 для вирішення по суті іншому складу суду згідно з абз. 1 ч. 4 ст. 40 КАС України.

2.Роз`яснити, що ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту проголошення (підписання).

Суддя Сліденко А.В.