Справа № 160/13526/20
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
21.10.2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 17.09.2020 року.
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про виклик та допит свідків.
Розглянувши вказане клопотання, судом встановлено наступне.
Відповідно до статті 92 Кодексу адміністративного судочинства України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи.
У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити (ч.2 ст.92 КАС України).
Відповідно до ч.3 ст.92 КАС України заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання у справі.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відтак, подана позовна заява не належить розгляду в судовому засіданні, а тому клопотання про виклик свідка та допит в судовому засіданні не підлягає задоволенню в силу вимог ст. 263 КАС України.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
30.11.2020 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що в трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. Відповідно до трудової книжки позивач працював у КСП «Україна», який реорганізовано в ТОВ «Дружба», реєстрацію якого скасовано без визначення правонаступника. У такому випадку підтвердження стажу роботи здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Згідно з рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №1 від 06.07.2020 року періоди роботи з 01.01.1982 по 30.06.1983, з 01.08.1985 по 31.10.1985, з 01.12.1985 по 31.12.1985, з 01.01.1986 по 31.01.1988, з 01.03.1988 по 31.07.1988, з 01.01.1996 по 30.06.1997 підтверджено для зарахування до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи всі документи, які були надані для призначення пенсії, загальний стаж позивача становить 36 років 08 місяців 19 днів, пільговий на посаді тракториста-машиніста 15 років 10 місяців 29 днів. Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового стажу.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
17.09.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В листі зазначено, що згідно з наданими документами, страховий стаж позивача враховано по 25.08.2019 року та складає 36 років 08 місяців 19 днів, в тому числі пільговий стаж (трактористи-машиністи) 15 років 10 місяців 29 днів (в тому числі трактористи-машиністи 13 років 10 місяців 28 днів, військова служба 02 роки 0 місяців 01 день).
Питання підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, було предметом розгляду Головним управлінням Пенсійного фонду України, яким прийнято рішення про результати розгляду заяви від 06.07.2020 року №1.
Вказаним рішенням було підтверджено періоди роботи з 01.01.1982 по 30.06.1983, з 01.08.1985 по 31.10.1985, з 01.12.1985 по 31.12.1985, з 01.01.1986 по 31.01.1988, з 01.03.1988 по 31.07.1988, з 01.01.1996 по 30.06.1997 для зарахування до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав незарахування до пільгового стажу всіх періодів роботи, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Зазначене у вказаній статті право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Згідно зі статтею 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок на умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Згідно статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, та чинних на час розгляду справи (надалі по тексту також - Основні Положення).
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).
Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Також слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення , відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.
Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці колгоспника позивача №1219 від 28.02.1981 року, відомо, що позивач працював у періоди не зараховані відповідачем, з 1981 року по 1983 рік, з 1985 року по 26.03.2000 року у КСП «Україна», яке було реорганізоване в ТОВ «Дружба».
В трудовій книжці колгоспника позивача в розділі «Відомості про роботу» містяться відомості стосовно відпрацьованого часу, судом встановлено, що позивачем було відпрацьовано більше днів ніж встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві, визначений у графі «встановлений мінімум трудоднів (або людино-днів)».
Поважність причини невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві вказано в трудовій книжці колгоспника у відповідному розділі.
Таким чином записами в трудовій книжці колгоспника №1219 від 28.02.1981 року зафіксовано стаж роботи позивача за період з 1981 року по 1983 рік, з 1985 року по 26.03.2000 року у КСП «Україна», яке було реорганізоване в ТОВ «Дружба».
Суд зазначає, що факт виконання роботи тракториста-машиніста підтверджується посвідченням тракториста-машиніста другого класу №334728.
У пункті 1 роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства», яке було надане до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).
Крім трудової книжки, пільговий стаж позивача підтверджується доулченими до матеріалів справи довідками, а саме:
1. Архівна довідка від 31.01.2020р. №175, яка видана на підтвердження того, що в книгах обліку праці та нарахування заробітної плати, працівникам колгоспу «Україна» Царичанського району Дніпропетровської області значиться ОСОБА_1 . В довідці надана інформація про розмір заробітної плати за період червень 1980 р. по грудень 1983р.;
2. Архівна довідка від 31.01.2020р. № 176, яка видана на підтвердження того, що в книгах обліку праці та нарахування заробітної плати працівникам колгоспу «Україна» Царичанського району Дніпропетровської області значиться ОСОБА_1 . В довідці надана інформація про розмір заробітної плати за період січень 1984 р. по грудень 1988р.;
3. Архівна довідка від 31.01.2020р. №177, яка видана на підтвердження того, що в книгах обліку праці та нарахування заробітної плати працівникам колгоспу «Україна» Царичанського району Дніпропетровської області значиться ОСОБА_1 . В довідці надана інформація про розмір заробітної плати за період січень 1989 р. по грудень 1990р.;
4. Архівна довідка від 31.01.2020р. №178, яка видана на підтвердження того, що в книгах обліку праці та нарахування заробітної плати працівникам колгоспу «Україна» Царичанського району Дніпропетровської області значиться ОСОБА_1 . В довідці надана інформація про розмір заробітної плати за період січень 1991 р. по грудень 1994р.;
5. Архівна довідка від 31.01.2020р. №179, яка видана на підтвердження того, що в книгах обліку праці та нарахування заробітної плати працівникам колгоспу «Україна» Царичанського району Дніпропетровської області значиться ОСОБА_1 . В довідці надана інформація про розмір заробітної плати за період січень 1995 р. по березень 2000р.;
6. Архівна довідка від 31.01.2020р. №167, яка видана на підтвердження того, що в книгах обліку праці та нарахування заробітної плати працівникам колгоспу «Україна» Царичанського району Дніпропетровської області значиться ОСОБА_1 . В довідці надана інформація про кількість відпрацьованих людино-днів за період з січня 1980 р. по грудень 1982 р. Крім того, в довідці за період січень 1980 р. по грудень 1981 р. посада не вказана, однак за 1982 рік посаду позивача зазначено «Тракторист»;
7. Архівна довідка від 31.01.2020р. №168, яка видана на підтвердження того, що в книгах обліку праці та нарахування заробітної плати працівникам колгоспу «Україна» Царичанського району Дніпропетровської області значиться ОСОБА_1 . В довідці надана інформація про кількість відпрацьованих людино-днів за період з січня 1983 р. по грудень 1985 р. В Довідці за період січень 1983 - червень 1983р., та серпень 1985р. по жовтень 1985р. посаду позивача зазначено «Тракторист» в інші періоди посаду не вказано;
8. Архівна довідка від 31.01.2020р. №169, яка видана на підтвердження того, що в книгах обліку праці та нарахування заробітної плати працівникам колгоспу «Україна» Царичанського району Дніпропетровської області значиться ОСОБА_1 . В довідці надана інформація про кількість відпрацьованих людино-днів за період з січня 1986 р. по грудень 1988 р. В довідці за період січень 1986р. - червень 1988р. посаду позивача зазначено «Тракторист», в інші періоди посаду не вказано;
9. Архівна довідка від 31.01.2020р. №170, яка видана на підтвердження того, що в книгах обліку праці та нарахування заробітної плати працівникам колгоспу «Україна» Царичанського району Дніпропетровської області значиться ОСОБА_1 . В довідці надана інформація про кількість відпрацьованих людино-днів за період з січня 1989р. по грудень 1991р. В довідці за зазначені періоди посаду не вказано;
10. Архівна довідка від 31.01.2020р. №171, яка видана на підтвердження того, що в книгах обліку праці та нарахування заробітної плати працівникам колгоспу «Україна» Царичанського району Дніпропетровської області значиться ОСОБА_1 . В довідці надана інформація про кількість відпрацьованих людино-днів за період з січня 1992 р. по грудень 1994 р. В Довідці за зазначені періоди посаду не вказано;
11. Архівна довідка від 31.01.2020р. №172, яка видана на підтвердження того, що в книгах обліку праці та нарахування заробітної плати працівникам колгоспу «Україна» Царичанського району Дніпропетровської області значиться ОСОБА_1 . В довідці надана інформація про кількість відпрацьованих людино-днів за період з січня 1995р. по грудень 1995р. В довідці за зазначені періоди посаду не вказано;
12. Архівна довідка від 31.01.2020р. №173, яка видана на підтвердження того, що в книгах обліку праці та нарахування заробітної плати працівникам колгоспу «Україна» Царичанського району Дніпропетровської області значиться ОСОБА_1 . В довідці надана інформація про кількість відпрацьованих людино-днів за період з січня 1996 р. по грудень 1998 р. В довідці за період січень 1996 - червень 1997р. посаду позивача зазначено «Тракторист», в інші періоди посаду не вказано;
13. Архівна довідка від 31.01.2020р. №174, яка видана на підтвердження того, що в книгах обліку праці та нарахування заробітної плати працівникам колгоспу «Україна» Царичанського району Дніпропетровської області значиться ОСОБА_1 . В довідці надана інформація про кількість відпрацьованих людино-днів за період з січня 1999 р. по грудень 2000 р. В довідці за період січень 2000 - березень 2000р. посаду позивача зазначено «механ», в інші періоди посаду не вказано.
Відповідно до Історичної довідки від 04.02.2020р. №131, виданої Архівним сектором Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області КСП «Україна» було реорганізоване в Товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба», яке стало правонаступником КСП «Україна» згідно протоколу загальних зборів від 05.06.2000р. №1.
З огляду на те, що в Архівних довідках з книг обліку праці та нарахування заробітної плати працівникам колгоспу «Україна» ПІБ Позивача вказано в скороченому вигляді, позивач звертався до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та просив суд встановити факт належності позивачу вищезазначених архівних довідок.
Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2020р. №196/561/20, заяву позивача було задоволено та судом було встановлено факт належності виданих КУ «Царичанський районний трудовий архів» архівних довідок, які були вище перелічені судом.

Відповідно до рішення відповідача №1 від 06.07.2020р. реєстрацію ТОВ «Дружба» скасовано без визначення правонаступників.

Відповідно до довідки №12 від 27.01.2020р., виданої ТОВ «Україна» ОСОБА_1 працював з 26.03.2000р. по 19.09.2008р. трактористом-мащиністом та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві.

Отже, записи в трудовій книжці та довідки підтверджують факт того, що позивач працював на посаді тракториста, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до Листа №133 від 04.02.2020р. Архівного сектору Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в документах колгоспу (КСП) «Україна» за 1980-2000 роки відсутня інформація про проведення атестації робочих місць, про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.

До вказаного листа також було додано Архівний витяг з протоколу №18 засідання правління КСП «Україна» від 29.11.1996р., у відповідності до якого було прийнято рішення про нагородження цінним подарунком тракториста бр. №1 ОСОБА_1 - годинником.

Суд зазначає, що рішенням від 06.07.2020р. №1 відповідач врахував стаж роботи позивача на КСП «Україна» за періоди з 01.01.1982 по 30.06.1983, з 01.08.1985 по 31.10.1985, з 01.12.1985 по 31.12.1985, з 01.01.1986 по 31.01.1988, 01.03.1988 по 31.07.1988, 01.01.1996 по 30.06.1997 для зарахування до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі Архівних довідок, де було вказано зайняття позивачем посади тракториста, а тому за відсутності в трудовій книжці записів про переведення на інші посади, за наявності відповідних записів в трудовій книжці про виконання роботи на посаді тракториста, за відсутності законодавчих вимог зазначати в книгах обліку праці та нарахування заробітної плати посади працівника, то не зарахування стажу роботи до пільгового з тих підстав, що в Архівних довідках, сформованих з книг обліку праці та нарахування заробітної плати не вказано посаду «тракторист», є протиправним.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки, в том числі і трудової книжки колгоспника, покладається на підприємство, відтак, не зазначення посади позивача в Архівних довідках не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового та пільгового стажу позивача.

Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу ОСОБА_1 буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки або інших бухгалтерських документів. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці або бухгалтерських документах.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки або бухгалтерських документах.

В даному випадку, суд звертає увагу, що вказані записи в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим відсутність відбитку печатки колгоспу на кількості відпрацьованих трудоднів не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи до стажу.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пільгової пенсії.

Отже, відмова відповідача у призначенні пенсії, оформлена листом від 09.10.2020 року №0400-0305-8/94453, є протиправною.

За наведених обставин, суд вважає, що питання позивача про призначення пенсії на пільгових умовах було розглянуто формально та не враховані усі обставини, які мають значення.

Отже, з метою ефективного захисту прав позивача, позовна вимога про визнання протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформленого у вигляді листа №0400-0305-8/94453 від 09.10.2020 року, про відмову в призначені пенсії підлягає задоволенню судом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в п.3.1. Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах «Beyelerv. Italy» № 33202/96, «Oneryildizv. Turkey» № 48939/99, «Moskalv. Poland» № 10373/05).

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи положення статті 245 КАС України з метою ефективного відновлення порушеного права позивача та дотримання його соціальних гаратній і реалізації права на належне соціальне утримання суд дійшов висновку, що позивач має право на належний розгляд його заяви про призначення пенсії, яка подана ним 17.09.2020 р., документів для призначення пенсії та отримання належної відповіді за наслідками такого розгляду (рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії), та встановивши протиправність не зарахування періодів його роботи на пільговій посаді, вважає за необхідне вийти за межі позову та зобов`язати розглянути повторно заяву з урахуванням спірних періодів та висновків суду.

Разом з тим, вимоги позивача про призначення пенсії на пільгових умовах є передчасними, оскільки органом пенсійного фонду не проведено обрахунок пільгового та загального стажу, а такі дії органу пенсійного фонду входять до його дискреційних повноважень та суд не має права в них втручатися.

Такий спосіб захисту, на переконання суду, матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства.

Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.

При цьому, суд виходить з положень, закріплених в п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, де вказано, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

При зверненні до суду позивачем сплачено суду судового збору у розмірі 841 грн., що підтверджується квитанцією від 19.10.2020 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 841 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 420,50 грн.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформленого у вигляді листа №0400-0305-8/94453 від 09.10.2020 року, про відмову в призначені пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.09.2020 року про призначення пенсії на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу спірні періоди та з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

В порядку розподілу судових витрат стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати з оплати судового збору у сумі 420 грн. 50 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова