Справа № 120/4037/18-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 120/4037/18-а

адміністративне провадження № К/9901/12745/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 120/4037/18-а

за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року, прийняте у складі головуючого судді Дончика В.В. та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді: Кузьменко Л.В., суддів: Франовської К.С. Шидловського В.Б.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Вінницької міської ради, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької міської ради 30 сесії 7 скликання №1208 від 25 травня 2018 року в частині відмови позивачу в наданні дозволу;

- зобов`язати Вінницьку міську раду на черговій сесії розглянути клопотання позивача про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража, комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,01 га, в межах міста Вінниця, з метою подальшої передачі безоплатно у власність (приватизація) та прийняти вмотивоване рішення, яким надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража, комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,01 га, в межах міста Вінниця, з метою подальшої передачі безоплатно у власність (приватизації).

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Як встановлено, ОСОБА_1 звернувся із клопотанням до чергової сесії Вінницької міської ради про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража, комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,01 га, в межах міста Вінниця, з метою подальшої передачі безоплатно у власність (приватизація) або надати мотивовану відмову в наданні вищевказаного дозволу у формі рішення чергової сесії Вінницької міської ради.

Рішенням 26 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 26.01.2018 року за №1044, позивачу відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної форми власності. Дане рішення позивачем оскаржено до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.06.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення 26 сесії 7 скликання Вінницької міської ради за №1044 від 26 січня 2018 року в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража, комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,01 га, в межах міста Вінниця, з метою подальшої передачі безоплатно у власність (приватизація). Зобов`язано Вінницьку міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража, комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,01 га, в межах міста Вінниця, з метою подальшої передачі безоплатно у власність (приватизація). В решті позовних вимог відмовлено.

Згідно пункту 7 Рішення Вінницької міської ради 30 сесії 7 скликання від 25.05.2018 року №1208 відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_1 площею 100 кв.м у власність для будівництва індивідуальних гаражів, у зв`язку з невідповідністю намірів вимогам генерального плану та плану зонування (зона реабілітації), відсутністю затвердженого у встановленому порядку детального плану території X мікрорайону. Скасовано п.2 рішення Вінницької міської ради від 26 січня 2018 № 1044 у зв`язку з прийняттям п.7 даного рішення.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу. Просить скасувати вказані судові рішення, позов задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідач надав до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, просить залишити скаргу без задоволення у зв`язку з її необґрунтованістю.

Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення без задоволення скарги.

Частиною 2 статті 19 Конституції України та статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовано Земельним кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Як встановлено, земельна ділянка, щодо якої позивач бажає отримати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення для будівництва індивідуального гаража, знаходиться в межах АДРЕСА_1 , та відповідно до наявного Генерального плану міста, затвердженого рішенням міської ради від 01.02.2013 року №1140, відповідає зоні «територія зелених насаджень (проектна)».

Згідно пункту "б" частини 1 статті 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії, зокрема, землі житлової та громадської забудови.

Згідно із статтею 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Статтею 39 Земельного кодексу України передбачено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами (стаття 40 Земельного кодексу України).

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Так, відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вирішуючи питання щодо правомірності відмови Вінницької міської ради в наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, та відповідність вказаної відмови вимогам чинного законодавства України, що регулює земельні відносини, суди попередніх інстанцій обґрунтовано врахували таке.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Законом України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної документації» (далі - Закон № 3038).

Відповідно до статті 4 Закону № 3038 об`єктами містобудування на місцевому рівні є планувальна організація території населеного пункту, його частини (групи земельних ділянок) зі спільною планувальною структурою, об`ємно-просторовим рішенням, інженерно-транспортною інфраструктурою, комплексом об`єктів будівництва, що визначаються відповідно до: у населених пунктах - меж населених пунктів, їх функціональних зон (сельбищної, промислової тощо), житлових районів, мікрорайонів (кварталів), приміських зон відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні.

В свою чергу, забудова передбачає будівництво із зведенням об`єктів будівництва. Отже, у безпосередню сферу регулювання Закону № 3038 потрапляють саме об`єкти будівництва, якими відповідно до положень статті 4 Закону № 3038 є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що при вирішенні спірних правовідносин обов`язково мають враховуватись вимоги Закону № 3038.

Статтею 16 Закону № 3038 визначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до п. 2, 9 ч.1 ст.1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначені терміни:

- генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту;

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Для населених пунктів з чисельністю населення до 50 тисяч осіб генеральні плани можуть поєднуватися з детальними планами всієї території таких населених пунктів.

Згідно ст. 38 Земельного кодексу України, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Відповідно до ст. 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

З огляду на наведене, місце розташування земельної ділянки, щодо якої позивач бажає отримати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення для будівництва індивідуального гаража з метою подальшої передачі безоплатно у власність (приватизації) по АДРЕСА_1 , площею 100 кв.м, не відповідає Генеральному плану міста, затвердженого рішенням Вінницької міської ради від 01.02.2013 року №1140, який є містобудівним документом, що визначає умови та обмеження використання території міста для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Враховуючи наведене, Вінницька міська рада, відмовляючи ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража, комунальної форми власності, площею 100 кв.м на АДРЕСА_1 , з метою подальшої передачі безоплатно у власність (приватизації), діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд касаційної інстанції, відповідно до положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Позов є необґрунтованим, а касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення судів - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі № 120/4037/18-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.Л. Мороз А.Ю. Бучик А.І. Рибачук