Справа № 120/6486/20-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

09 грудня 2020 р. Справа № 120/6486/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Слободонюка М.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачці грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачці грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 29.08.2017 року по 07.06.2018 рік та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачці індексацію грошового забезпечення за вищевказаний період.

Ухвалою суду від 10.11.2020 року вказана справа, після її виділення в самостійне провадженні шляхом роз`єднання позовів у справі № 120/5469/20-а, була прийнята судом до провадження. Цією ж ухвалою встановлені сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

Так, 03.12.2020 року від відповідача - Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 41116/20), у якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на його необґрунтованість. Одночасно, представником відповідача заявлено клопотання про закриття провадження у справі з тих причин, що позивачкою пропущено місячний строк звернення до суду, визначений ч. 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

В даному випадку заявлене відповідачем клопотання про закриття провадження у справі розцінюється судом не інакше як клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки посилання останнього на порушення строків звернення до суду має наслідком саме залишення позовної заяви без розгляду згідно ст. 123 КАС України, а не закриття провадження у справі.

Розглянувши в порядку письмового провадження ініційоване відповідачем клопотання, суд враховує наступне.

Так, спір у цій справі стосується оскарження бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 29.08.2017 року по 07.06.2018 рік та компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018 рік.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга та третя статті 122 КАС України).

Так, суд враховує, що спеціальним законодавством прямо не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення).

Разом із тим відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У Рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі № 1-18/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України викладено наступний правовий висновок: в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 223 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем (пункт 1 резолютивної частини рішення).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оплату праці" додаткова заробітна плата це винагорода, за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством та премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань та функцій.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року (далі - Порядок №1078).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За визначенням використаним у частині другій статті 233 Кодексу законів про працю України, під заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Верховний Суд у своєму рішенні від 26.11.2019 року у справі № 340/184/19 зазначив, що вимоги щодо нарахування індексації грошового забезпечення в період проходження військової служби є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, а тому суд повинен керуватися, в тому числі, і положеннями частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, яка визначає право звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, в даному випадку виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовця.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 року у справі № 240/4911/18, від 07.08.2019 року у справі № 825/694/17, від 23.10.2019 року у справі № 825/1832/17.

Тобто, положення статті 122 КАС України щодо обмеження строків звернення до суду не можуть застосовуватися у спорах щодо стягнення індексації заробітної плати, незважаючи на те, що спірні правовідносини виникли під час проходження позивачкою публічної служби.

Отже, з урахуванням вищенаведених норм права та правових позицій Верховного Суду, суд зазначає, що звернення особи з вимогами про виплату індексації грошового забезпечення не обмежено будь-яким строком звернення до суду.

Що стосується строку звернення до суду з вимогою про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, суд зазначає наступне.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.08.2019 року у зразковій справі №620/4218/18, спеціальним законодавством прямо не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак за змістом пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, грошова компенсація виплачується за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду відхилила твердження відповідача щодо пропуску строку звернення до суду, оскільки стягнення сум компенсації за невикористану додаткову відпустку учаснику бойових дій не обмежені позовною давністю.

З урахуванням вищенаведеного, суд зазначає, що звернення позивача до суду з вимогою щодо нарахування та виплати належної при звільненні з військової служби суми компенсації за невикористані дні додаткової відпустки також не обмежене будь-яким строком.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність пропуску позивачкою строку звернення до суду, відтак клопотання відповідача про залишення позову без розгляду є безпідставним, а тому у його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 122, 174, 263 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача - Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та окремо не оскаржується. Заперечення на неї можуть бути викладені в апеляційній чи касаційній скарзі на рішення суду прийняте за результатами розгляду адміністративної справи.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович