Справа № 400/3955/19
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/3955/19
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 16.12.2014 р. № 91/4, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

13 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного рішення Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 16.12.2014 №91/4 про утримання з неї надміру виплачених сум пенсій в розмірі 48815,24 грн., провести перерахунок та повернути відраховані з її пенсії виплати.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що оскільки за приписами ст. 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відтак, за відсутності з її боку зловживань (недобросовісності) , підстав для стягнення з неї надмірно виплаченої суми пенсії відсутні.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, зазначаючи, що при проведенні перевірки достовірності видачі довідки від 04.12.2009 року, виданої ЗАТ «Актон» (акт перевірки від 18.11.13 року) встановлено, що довідка про заробітну плату, яка надана для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , не відповідає первинним документам нарахованої заробітної плати за період з 1991-1996 рр., та довідка, ТОВ «АТП № 2 Грузавтомервіс» від 17.05.2013 року № 1525/04, видана підприємством, яке у 1992-1995 рр. не вело діяльність. В зв`язку із врахуванням зазначених довідок про заробітну плату при обчисленні пенсії ОСОБА_1 утворилась переплата на суму 49126,37 грн. за період з 01.12.2009 року по 31.12.2013 року. За таких обставин, керуючись ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», управлінням прийнято рішення №91/4 про утримання з позивача переплати пенсії в розмірі 48815,24 грн.

Крім цього, позивачка зауважила, що природа походження довідки № 106, виданої ТОВ «АТП №2 Грузавтосервіс» від 13.10.2007 року, та шляхи попадання її до пенсійної справи, їй не відомі, так як ніколи не працювала у вказаному підприємстві, що підтверджується записами у трудовій книжки та вказану довідку до органів ПФУ не подавала. Щодо довідки ЗАТ «Актон» вказала, що не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного рішення Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 16.12.2014 року №91/4 про утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсій в розмірі 48815,24 гривень. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Головне рішення Пенсійного фонду України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права та неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи, суд не надав належної оцінки викладеним доводам, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.10.2009 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При призначенні пенсії ОСОБА_1 враховано заробітну плату за період з січня 1986 року по грудень 1990 року, з липня 2000 року по вересень 2009 року відповідно до довідки від 25.09.2009 року №2, виданої ЗАТ «Актон».

Відповідно до заяви позивачки від 15.12.2009 року проведено перерахунок пенсії по заробітній платі відповідно до довідок від 04.12.2009 року б/н, виданої ЗАТ «Актон» за період з січня 1991 року по вересень 1996 року та від 13.10.2007 року №106, виданої ТОВ «АТП №2 Грузавтосервіс» за період з січня 1992 року по грудень 1995 року. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії враховано за період з червня 1991 року по травень 1995 року та з липня 2000 по червень 2009.

При проведенні перевірки достовірності видачі довідки від 04.12.2009 року, виданої ЗАТ «Актон» (акт перевірки від 18.11.2013 року) встановлено, що довідка про заробітну плату, яка надана для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , не відповідає первинним документам нарахованої заробітної плати за період з 1991-1996 рр., та довідка ТОВ «АТП № 2 Грузавтосервіс» від 17.05.2013 року № 1525/04, видана підприємством, яке у 1992-1995 рр. не вело діяльність. За таких обставин, довідка про заробітну плату від 04.12.2009 року ЗАТ «Актон» та довідка №106 від 13.10.2007 року ТОВ «АТП № 2 Грузавтосервіс», надані для перерахунку пенсії ОСОБА_1 є недостовірними.

10.12.2013 року уповноваженою особою управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва прийнято рішення №30/17, яким вирішено утримати з ОСОБА_1 надміру виплачену суму пенсії 49126,37 грн. за період з 01.12.2009 року по 31.12.2013 року в зв`язку з наданням недостовірних довідок, у розмірі 20% одержуваної пенсії щомісяця до повного погашення з 01.01.2014 року.

Рішенням УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва від 16.12.2014 року №91/4 вирішено утримати з ОСОБА_1 переплату пенсії в розмірі 48815,24 грн. за період з 01.12.2009 року по 31.12.2013 року у розмірі 20% одержуваної пенсії щомісяця з 01.01.2015 року до повного погашення, а також вирішено вважати таким, що втратив чинність абзац 13 рішення №30/17 від 10.12.2013 року в частині утримання переплати пенсії в розмірі 49126,37 грн. за період з 01.12.2009 року по 31.12.2013 року у розмірі 20% одержуваної пенсії з 01.01.2014 року.

В серпні 2019 року позивачка звернулась до Головного управління ПФУ в Миколаївській області (правонаступник УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва) із заявою щодо розрахунку пенсії.

Листом від 21.08.2019 року №3397-Б-07 Головне управління ПФУ в Миколаївській області надало позивачці інформацію щодо виявлення недостовірними довідки про заробітну плату від 04.12.2009 року ЗАТ «Актон» та довідки №106 від 13.10.2007 року ТОВ «АТП № 2 Грузавтосервіс», надані для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , та у зв`язку із цим здійснення перерахунку пенсії, та про розмір пенсії з 01.08.2019-2000 грн., з яких 1565-основний розмір, 328,44 - доплата за понаднормативний стаж 21 рік, 105,96 грн. доплата відповідно до Постанови КМУ від 20.02.19 року №124.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за №1058-ІV визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Згідно положень частини 2 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до статті 103 Закону № 1788-XII, суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Статтею 60 Закону №1058-ІV передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживання з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

З огляду на викладені норми колегія суддів приходить до висновку, що надмірно виплачені суми можуть бути утримані із пенсії за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

При цьому відповідальність може бути покладена на громадянина на підставі частини першої статті 103 Закону № 1788-ХІІ виключно в наслідок зловживання з боку пенсіонера, яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними відомостями. Тобто, умовою є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.

Згідно з п.3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою Правління ПФ України № 6-4 від 21.03.2003р., суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1).

З наведеного слідує, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером двома шляхами: у добровільному порядку (зі згоди пенсіонера); стягуються в примусовому порядку на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку (без згоди пенсіонера).

Так, колегія суддів зазначає, що при проведенні перевірки достовірності видачі довідки від 04.12.2009, виданої ЗАТ «Актон» (акт перевірки від 18.11.2013 року) встановлено, що довідка про заробітну плату, яка надана для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , не відповідає первинним документам нарахованої заробітної плати за період з 1991-1996р., та довідка ТОВ «АТП № 2 Грузавтосервіс» від 17.05.2013 року № 1525/04, видана підприємством, яке у 1992-1995 р. не вело діяльність.

Крім цього, відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 відомості про роботу на ТОВ «АТП №2 Грузавтосервіс» відсутні, при цьому, позивачка не заперечує той факт, що вона не працювала у ТОВ «АТП №2 Грузавтосерсів». При цьому, позивачка заперечила, що вона надавала зазначену неправдиву довідку до Пенсійного фонду.

Так, доцільно звернути увагу на те, що довідка датована 2007 роком, можливість її перевірки відповідачем та, як наслідок (в разі не підтвердження зазначених в них відомостей первинними документами), зробити розрахунок з урахуванням всіх відомостей існувала на дату їх подачі до відповідача. Проте, апелянт вирішив провести перевірку інформації зазначеної в довідці лише через дванадцять років з дати її видачі, що суд вважає несвоєчасним виконанням відповідачем покладених на нього функцій, яке вплинуло на право позивача щодо пенсійного забезпечення.

Так, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суд першої інстанції правомірно виходив з презумпції дійсності документів, наданих для призначення пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Аналогічного правового висновку також дійшов Верховний Суд у постанові від 26.03.2020 року по справі №299/3616/16-а.

Так, колегія суддів зазначає, що ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції відповідачем не надані докази наявності вини позивача, навмисного надання пенсійному органу вищезазначеної довідки після припинення діяльності товариства, не наведено обставин зловживання з боку пенсіонера та не підтверджено обізнаність позивача щодо невідповідності даних довідки, зокрема її видачі позивачу після припинення діяльності товариства.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.