Справа № 340/4561/20
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/4561/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Сагуна А.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Кіровоградській області щодо нарахування в інтегрованій картці платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 09.02.2018, 19.04.2018, 19.07.2018, 21.01.2019, 19.04.2019, 19.07.2019, 20.01.2020, 21.04.2020, 20.07.2020, 19.10.2020 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 27 783,80 грн.;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Кіровоградській області виключити з інформаційної системи органів ДПС та інтегрованої картки платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відомості про наявність боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 27 783,80 грн.;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Кіровоградській області про сплату боргу (недоїмки) від 20.11.2019 року № Ф-1817-52У на суму 18 795,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно нарахував в інтегрованій картці платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 09.02.2018, 19.04.2018, 19.07.2018, 21.01.2019, 19.04.2019, 19.07.2019, 20.01.2020, 21.04.2020, 20.07.2020, 19.10.2020 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 27 783,80 грн., оскільки позивачка з моменту реєстрації і до моменту припинення підприємницької 08.10.2020 підприємницьку діяльність не здійснювала й доходи не отримувала, а також за вказаний період сплачувала страхові внески, оскільки була працевлаштована в Управлінні соціального захисту населення Подільської районної у місті Кропивницькому Ради, ТОВ «ТБК Горизонт», ПП «Газінтех», ТОВ «Агро-Інкам-Трейд».

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки, позивач з 27.12.2017 зареєстрований, як фізична особа підприємець, з обліку не знятий та не сплатив єдиний внесок з грудня 2017 року (а.с. 37-39).

Представником позивача подана відповідь на відзив згідно якої всі доводи представника відповідача у відзиві зводяться до його власного неправильного висновку про законність подвійного стягнення єдиного внеску (а.с. 51-55).

Ухвалою суду від 21 жовтня 2020 року клопотання представника позивача щодо поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду - задоволено та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду (а.с. 31-32).

Дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив наступне.

06.10.2020 КБ «ПриватБанк» через додаток Приват24 та на адресу електронної пошти повідомив позивачку, що зупинив видаткові операції по її банківському рахунку на підставі того, що на рахунок накладено арешт (а.с. 16-17).

Виходячи з відомостей Електронного кабінету платника податків «Стан розрахунків з бюджетом» загальна сума боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становить 27 783,80 грн. за період 09.02.2018, 19.04.2018, 19.07.2018, 21.01.2019, 19.04.2019, 19.07.2019, 20.01.2020, 21.04.2020, 20.07.2020, 19.10.2020 згідно інтегрованої картки платника податків, позивача по справі, відповідачем 20.11.2019 сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1817-52 щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка 05.05.2020 набула статусу узгодженої в сумі 18795,26 грн. (а.с. 21).

Не погодившись із зазначеною сумою заборгованості, згідно інтегрованої картки платника податків у розмірі 27 783,80 грн., а також оскаржуваною вимогою представник позивача звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначена Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VІ), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами встановлена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція).

Згідно п. 2 ч. 1 Закону № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абз.1, 4 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VІ орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Згідно п.10 розділу IV Інструкції обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів документальної перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органу доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Відповідно до п.п.1, 2 розділу VI Інструкції, до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Відповідно до п.3 розділу VI Інструкції органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

-дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

-платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

-платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

З огляду на викладене, необхідною умовою для сплати недоїмки (боргу) є саме винесена та направлена (вручена) платнику вимога про її сплату.

Тобто суму недоїмки (боргу) платник єдиного внеску повинен сплатити після надсилання (вручення) йому вимоги про сплату єдиного внеску на конкретну суму недоїмки (боргу) або оскаржити вимогу відповідно до абз. 5 ч.4 ст.25 Закону № 2464-VІ.

Так, якщо платник єдиного внеску не згоден із сумою нарахованого внеску, яка зазначена у вимозі про сплату єдиного внеску, то він оскаржує саме вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Порядку здійснити корегування в інтегрованій картці фізичної особи - підприємця шляхом проведення облікових операцій в інформаційній системі, які призведуть до зменшення облікових показників на суму недоїмки (боргу) не передбачено.

Само по собі нарахування відповідачем та внесення до інтегрованої картки відповідача суми недоїмки по сплаті єдиного соціального внеску, без винесення вимоги, не порушують прав та інтересів позивача та не зобов`язує його до сплати недоїмки (боргу) зазначеного у вказаній картці.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дії Головного управління ДПС у Кіровоградській області щодо нарахування в інтегрованій картці платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 09.02.2018, 19.04.2018, 19.07.2018, 21.01.2019, 19.04.2019, 19.07.2019, 20.01.2020, 21.04.2020, 20.07.2020, 19.10.2020 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 27 783,80 грн. та зобов`язання ГУ ДПС у Кіровоградській області виключити з інформаційної системи органів ДПС та інтегрованої картки платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відомості про наявність боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 27 783,80 грн. необхідно відмовити.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 визначено оскаржуваною вимогою до сплати:

- єдиний внесок у розмірі 704,00 грн. за 2017 рік; мінімальна сума єдиного внеску на місяць для фізичних осіб - підприємців у 2017 році становила 704,00 грн. (3200,00 х 22 відсотки);

- щоквартально єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців в розмірі 2457,18 грн., загальна сума за 2018 рік становить 9828,72 грн.; мінімальна сума єдиного внеску на місяць для фізичних осіб - підприємців у 2018 році становила 819,06 грн. (3723,00 х 22 відсотки);

- щоквартально єдиний внесок в розмірі 2754,18 грн., загальна сума за 2019 рік становить 11016,72грн.; мінімальна сума єдиного внеску на місяць для фізичних осіб - підприємців у 2019 році становить 918,06 грн. (4173,00 х 22 відсотки)

- єдиний внесок за І-ІІ квартали 2020 року 3117,18 грн. мінімальна сума єдиного внеску на місяць для фізичних осіб - підприємців з січня 2020 року становить 1039,06 грн. (4723,00 х 22 відсотки), з 01.09.2020 мінімальна сума єдиного внеску на місяць для фізичних осіб становить 1100,00 грн. (5000х22 відсотки) (а.с. 38,41).

Таким чином, загальна сума узгодженої заборгованості за вказаний період становила - 18 795,26 грн.

Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. №2464-VІ (надалі Закон №2464) та норми Податкового кодексу України.

Пунктом 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дано визначення поняттю "працівник" - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом статті 2 Закону № 2464 його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно п. 4 частини першої ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За приписами п.1 частини два ст.6 Закону № 2464, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п.3 частини 1 статті 7 Закону № 2464, єдиний внесок нараховується дні платників, зазначених у п. 4 частини першої ст. 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно дні себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно п. 5 частини першої ст.1 Закону № 2464, мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону № 2464, які набули чинності з 01 січня 2017 року, зокрема у першому реченні абзацу другого п. 2 частини першої ст. 7 слова "має право самостійно" замінено словом "зобов`язаний".

Так, відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Натомість відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця Законом № 2464-VI не врегульовано.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Таким чином, особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

З урахуванням вищевикладеного, тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (але господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, фактично спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Вказані правові висновки висловлені в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.12.2019 у справі №440/2149/19.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з грудня 2017 року була працевлаштована в Управлінні соціального захисту населення Подільської районної у місті Кропивницькому Ради, ТОВ «ТБК Горизонт», ПП «Газінтех», ТОВ «Агро-Інкам-Трейд».

Протягом періоду перебування у трудових відносинах з вказаними роботодавцями, останніми нараховувалась заробітна плата та сплачувались страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується роздруківкою реєстру застрахованих осіб Державної реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.26-28).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону № 2464-VI ( в редакції чинній станом на 2017 рік) єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Таким чином, позовна вимога в частині визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Кіровоградській області про сплату боргу (недоїмки) від 20.11.2019 року № Ф-1817-52У на суму 18 795,26 грн. є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на часткове задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору у розмірі ?840,80? грн. (а.с.1), слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.??????

Керуючись ст.ст. 43, 77, 139, 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006, ) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про сплату боргу (недоїмки) від 20.11.2019 № Ф-1817-52У, якою ОСОБА_1 нараховано суму боргу (недоїмки) на суму 18 795,26 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок. грн. 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун