Справа № 500/2071/20
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2071/20

01 грудня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.Л.,

представника позивача Щербатюка О.Д.,

представника відповідача Мурованої І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_1 через представника адвоката Щербатюка Олега Дмитровича звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі - ГУ ДПС у Тернопільській області), у якому просить визнати протиправними та скасувати:

податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 23.03.2020 №2, №2, №2;

рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 23.03.2020 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

вимогу ГУ ДПС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 23.03.2020 №Ф-.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

Оскаржувані рішення прийняті ГУ ДПС у Тернопільській області за результатами проведеної планової документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 (акт перевірки від 11.02.2020), якою встановлено порушення вимог статті 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування; порушення статей 171, 176 ПК України та пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України, внаслідок чого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір; порушення статті 177 ПК України та застосовано штрафні (фінансові) санкції. Також податковим органом прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та складено вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Позивач не погоджується з такими рішеннями, оскільки вони прийняті не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необґрунтовано, з порушенням принципу рівності перед законом.

Перевіркою встановлено завищення ФОПом у 2018 році витрат на суму 4621658,26 грн через неправильне визначення амортизаційних відрахувань, які завищені на суму 1067631,20 грн. Так, відповідач в акті перевірки зазначає, що основні засоби, придбані до 01.01.2017 не підлягають амортизації з метою включення до витрат, оскільки нові правила амортизації стосуються лише основних засобів, придбаних після 01.01.2017. Відтак податковий орган, нарахував амортизаційні відрахування лише на вартість основних засобів 1-4 групи, придбаних з 01.01.2017, тоді які позивач врахував вартість усіх основних засобів, у тому числі придбаних до 01.01.2017.

Інше порушення стосується завищення витрат на виробництво олії в сумі 3554027,06 грн. Такі висновки зроблені на підставі того, що підприємцем реалізовано олії у 2017-2018 років більше, ніж він, за підрахунками податкового органу, міг би виробити з насіння соняшника, яке знаходилося на залишку станом на 01.01.2017 та придбане протягом 2017-2018 років.

Позивач зазначає, що має право нараховувати амортизаційні відрахування у відповідності до положень статті 177 ПК України, оскільки перебуває на загальній системі оподаткування, виявив бажання вести нарахування амортизації основних засобів та нематеріальних активів, веде окремий облік таких витрат за кожним об`єктом основних засобів та нематеріальних активів; має документальне підтвердження витрат на придбання та/або на самостійне виготовлення таких об`єктів основних засобів та нематеріальних активів; амортизацію нараховував прямолінійним методом, з урахуванням встановленого законодавцем мінімально допустимого строку корисного використання об`єкта основних засобів та нематеріальних активів; основні засоби, вартість яких амортизується, не входила до кола основних засобів подвійного призначення.

Інших умов, як-то придбання основних засобів після 01.01.2017, для включення до складу витрат фізичною особою-підприємцем на загальній системі оподаткування амортизаційних відрахувань нормами чинного законодавства не передбачено. У нормі підпункту 177.4.7 пункту 177.4 статті 177 ПК України йдеться тільки про первісну вартість об`єкта основних засобів, однак не вказано, що відповідна первинна вартість об`єкта повинна бути визначена виключно після 01.01.2017, як це тлумачить податковий орган.

Також вказує, що ФОП на загальній системі оподаткування має право віднести до витрат звітного року витрати, безпосередньо пов`язані з придбанням товарів (робіт, послуг), які понесені в попередньому році, але пов`язані з отриманням доходу звітного року. У спірному випадку позивач на підставі укладеного 05.10.2016 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Рось» (далі ТОВ «Агро-Рось») договору придбав насіння соняшника урожаю 2016 року. Розрахунки проведені у 2016 році, оскільки умови договору передбачали внесення передоплати. Соняшник поставлено підприємцю у травні 2017 року, який у цьому ж році перероблений у готову продукцію (олію). Тобто підприємець придбав та оплатив соняшник до 01.01.2017, який надалі ним було перероблено та реалізовано (отримано дохід) упродовж обревізованого періоду. Відтак витрати на придбання сировини були включені у тому періоді, у якому отримано дохід, - у 2017 році. Контролюючий орган безпідставно знімає суми цих витрат, понесених на придбання соняшника у 2016 році, за 2018 рік.

Як наслідок наведених обставин, відповідач безпідставно визначив ФОП ОСОБА_1 грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, військовий збір та єдиний внесок. Крім того, підприємцем належним чином ведеться його бухгалтерський та податковий облік, для перевірки представлена Книга обліку доходів і витрат, заповнена та зареєстрована, проте відповідачем необгрунтовано застосовано штрафні (фінансові) санкції за її незберігання на підставі статті 121 ПК України.

Ухвалою суду від 14.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Підготовче засідання відкладалося 08.09.2020 через неявку позивача, в підготовчому засіданні 22.09.2020 оголошувалася перерва у зв`язку з витребуванням додаткових доказів від сторін, 06.10.2020 підготовче засідання відкладалося через неявку представників сторін.

Ухвалою суду від 06.10.2020 відповідно до частини четвертої статті 173 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) з ініціативи суду продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

В подальшому підготовче засідання відкладалося через неявку представника відповідача у судові засідання 15.10.2020 та 03.11.2020 і неподанням відповідачем витребуваних судом доказів.

Ухвалою суду від 10.11.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.11.2020. У розгляді справи оголошувалась перерва до 01.12.2020.

08.09.2020 до суду від ГУ ДПС у Тернопільській області надійшов відзив на позов (том 1 а.с.194-204). Відповідач у відзиві на позов його заперечує. Відзив на позов ідентичний акту перевірки від 11.02.2020, у якому встановлені порушення щодо завищення підприємцем витрат через нарахування амортизаційних відрахувань на товарно-матеріальні цінності, придбані до 01.01.2017, та через завищення витрат на виготовлення олії, чим порушено вимоги статті 177 ПК України. Представник відповідача просить у позові відмовити.

Ухвалою суду від 24.11.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду через пропущення позивачем строку звернення до суду (том 2 а.с.173-180).

У судових засіданнях, які відбулися у цій справі, представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просить його задовольнити.

Представник відповідача, яка брала участь у справі, у судових засіданнях просила відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, наведених у відзиві на позов.

Заслухавши вступне слово (пояснення) учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, допитавши свідка ОСОБА_2 , суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 17.04.1996, взятий на податковий облік у контролюючих органах 09.02.1998, основним видом господарської діяльності є виробництво олії та тваринних жирів (том 1 а.с.19-20). ФОП ОСОБА_1 перебуває на загальній системі оподаткування.

ГУ ДПС у Тернопільській області проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, про що складено акт від 11.02.2020 №160/19-00-33-02/ НОМЕР_1 (том 1 а.с.28-52).

Викладені в акті перевірки висновки стосуються завищення витрат підприємцем. В одному випадку через нарахування амортизації на основні засоби та необоротні активи, придбані до 01.01.2017, які включена до складу витрат. На думку податкового органу, такі основні засоби та необоротні активи не підлягають амортизації з метою включення до витрат, оскільки нові правила амортизації (визначені з 01.01.2017 пунктом 177.4 статті 177 ПК України) стосуються лише тих товарно-матеріальних цінностей, які придбані після 01.01.2017. У другому випадку завищення витрат стосується включення до їх складу при обчисленні доходу за реалізовану олію у 2018 році витрат на придбання сировини (соняшника), які у 2017-2018 роках відсутні.

У висновку акта перевірки зазначено про порушення підприємцем статей 171, 176, 177 ПК України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та єдиний внесок, а також встановлено не ведення книги обліку доходів і витрат за 2017-2018 роки.

Не погодившись з висновками перевірки, його даними і фактами, викладеними в акті перевірки від 11.02.2020, ФОП ОСОБА_1 11.03.2020 подав до ГУ ДПС у Тернопільській області заперечення до акта. ГУ ДПС у Тернопільській області 19.03.2020 направило відповідь на заперечення від 20.03.2020 №211/6/19-00-33-02/7362, відмовивши у врахуванні вимог заперечення платника податків (том 1 а.с.53-61).

В подальшому 23.03.2020 ГУ ДПС у Тернопільській області на підставі акта перевірки №160/19-00-33-02/ НОМЕР_1 від 11.02.2020 прийняла такі податкові повідомлення-рішення:

№2 (форми «Р»), яким підприємця повідомлено, що на підставі акта перевірки від 11.02.2020 встановлено порушення пунктів 177.2, 177.4 статті 177 ПК України та застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі абзаців 1, 3, 4 пункту 123.1 статті 123 ПК України, у зв`язку з чим згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 ПК України, збільшено ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 1247847,72 грн, у тому числі 831898,48 грн за податковими зобов`язаннями та 415949,24 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (том 1 а.с.62);

№2 (форми «Р»), яким на підставі акта перевірки від 11.02.2020 встановлено порушення пункту 171.2 статті 171, пункту 176.1 статті 176, пункту 16-1 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень ПК України та застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі абзацу 1, 3, 4 пункту 123.1 статті 123 ПК України, у зв`язку з чим згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 ПК України, збільшено ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами (том 1 а.с.63);

№2 (форми «ПС»), яким на підставі акта перевірки від 11.02.2020 встановлено порушення пункту 177.10 статті 177 ПК України та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 121.1 статті 121 ПК України до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 510,00 грн (том 1 а.с.64);

а також рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким на підставі акта перевірки від 11.02.2020 виявлено порушення абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 7, пункту 11 статті 8, статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку чим до підприємця застосовано штрафні санкції у розмірі 22422,73 грн (том 1 а.с.66);

та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, якою відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі акта перевірки від 11.02.2020 визначено позивачу до сплати заборгованість по єдиному внеску на суму 112213,65 грн (том 1 а.с.65).

Зазначені податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату боргу ОСОБА_1 одержав 30.03.2020 та оскаржив в адміністративному порядку (том 1 а.с.69-75). Рішеннями Державної податкової служби України від 07.05.2020 №15567/6199-00-08-06.01-06 та від 02.06.2020 №17953/6/99-00-08-05-04-06 податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 23.03.2020 №2, №2, №2, рішення від 23.03.2020 № про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.03.2020 №Ф- залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_1 без задоволення (том 1 а.с.76-89).

Не погоджуючись з рішеннями податкового органу, ФОП ОСОБА_1 , у строк визначений законом, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак суд, зважаючи на предмет позову, перевіряє чи оскаржувані рішення відповідача прийняті у відповідності до зазначених вище умов.

Фактично підставою для нарахування податкових зобов`язань за спірними рішеннями були два порушення, які стосувалися завищення витрат підприємця. Суд надає оцінку кожному з таких порушень.

Щодо першого порушення про безпідставне нарахування амортизаційних відрахувань на товарно-матеріальні цінності, придбані до 01.01.2017, які віднесені до складу витрат, то акт перевірки містить такі висновки.

«На підставі даних первинних документів на придбання ТМЦ, даних податкових накладних, даних шляхових листів, авансових звітів, даних виписок банку про рух коштів на розрахунковому рахунку, даних книги обліку доходів і витрат, актів списання ТМЦ, даних актів виконаних робіт, даних поданих декларації за 2018 р. та додатку Ф2, даних форми 1-ДФ встановлено, що ФО - підприємець ОСОБА_1 до складу валових витрат за 2018 р. віднесено суму амортизаційних відрахувань в розмірі 1260442,41 грн. (колонка 8 додатку Ф2 Декларації) Поряд з цим, згідно даних перевірки сума амортизаційних відрахувань за 2018 становить 192811,21 грн. Розбіжність між задекларованими ФО-підприємцем амортизаційними відрахуваннями за 2018 р. та амортизаційними відрахуваннями за 2018 згідно даних перевірки в сумі 1067631,20 грн виникла внаслідок безпідставного включення та завищення вартості об`єктів основних засобів та нематеріальних активів на початок звітного періоду та на кінець звітного періоду.

ФО-підприємець задекларував за 2018 р. вартість об`єктів основних засобів 1 групи на початок звітного періоду в сумі 3545171,56 грн. (колонка 3 рядка А1 розділу II додатку Ф2 Декларації) та на кінець звітного періоду 3771769,98 грн. (колонка 4 рядка А1 розділу II додатку Ф2 Декларації), а розрахована сума амортизаційних відрахувань за звітний (податковий) період відповідно задекларована в сумі 219898,56 грн (колонка 5 рядка А1 розділу II додатку Ф2 Декларації). Як передбачено п.п. 177.4.9 п. 177.4 cт. 177 Кодексу до основних засобів 1 групи відносять - капітальні витрати на поліпшення земель, не пов`язані з будівництвом. Проведеною перевіркою встановлено, що будь-яких капітальних витрат на поліпшення земель, не пов`язаних з будівництвом, ФО-підприємцем протягом 2017-2018 рр. не проводились та підтвердження документального платником не надано. Відповідно, проведеною перевіркою встановлено завищення розрахункової суми амортизаційних відрахувань за звітний (податковий) період відповідно до п.п. 177.4.9 п. 177.4 cт. 177 Кодексу по 1 групі основних засобів на 219898,56 грн (колонка 5 рядка А1 розділу II додатку Ф2 Декларації).

ФО-підприємець задекларував за 2018 р. вартість об`єктів основних засобів 2 групи на початок звітного періоду в сумі 6018753,46 грн (колонка 3 рядка А2 розділу II додатку Ф2 Декларації), а на кінець звітного періоду 6166111,80 грн (колонка 4 рядка А2 розділу II додатку Ф2 Декларації), розрахована сума амортизаційних відрахувань за звітний (податковий) період відповідно задекларована в сумі 864334,12 грн (колонка 5 рядка А2 розділу II додатку Ф2 Декларації). Як передбачено п.п. 177.4.9 п. 177.4 cт. 177 Кодексу, до основних засобів 2 групи відносять - будівлі, споруди, передавальні пристрої. Проведеною перевіркою встановлено, на підставі накладних на придбання ТМЦ та основних засобів, актів виконаних робіт, актів списання ТМЦ на створення основних засобів 2 групи за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р. початкова вартість основних засобів 2 групи на початок звітного періоду становить 725524,11 грн згідно даних перевірки. Вартість основних засобів 2 групи на кінець звітного періоду (податкового періоду) згідно даних перевірки становить 1449049,18 грн. Проведеною перевіркою встановлено завищення розрахункової суми амортизаційних відрахувань за звітний (податковий) період відповідно до п.п. 177.4.9 п. 177.4 cт. 177 Кодексу по 2 групі основних засобів на 719429,21 грн.

ФО-підприємець задекларував за 2018 р. вартість об`єктів основних засобів 3 групи на початок звітного періоду в сумі 528852,53 грн (колонка 3 рядка А3 розділу II додатку Ф2 Декларації), а на кінець звітного періоду 917642,63 грн (колонка 4 рядка А3 розділу II додатку Ф2 Декларації), а розрахована сума амортизаційних відрахувань за звітний (податковий) період задекларована в сумі 162578,42 грн. (колонка 5 рядка А3 розділу II додатку Ф2 Декларації). Відповідно до п.п. 177.4.9 п. 177.4 cт. 177 Кодексу до основних засобів 3 групи відносять - машини, обладнання, тварини, багаторічні насадження та інше. Проведеною перевіркою встановлено, на підставі накладних на придбання ТМЦ та основних засобів, актів виконаних робіт, актів списання ТМЦ на створення основних засобів 3 групи за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р. початкова вартість основних засобів 3 групи на початок звітного періоду становить 601758,15 грн згідно даних перевірки. Вартість основних засобів 3 групи на кінець звітного періоду (податкового періоду) згідно даних перевірки становить 958126,05 грн. Проведеною перевіркою встановлено завищення розрахункової суми амортизаційних відрахувань за звітний (податковий) період відповідно до п.п. 177.4.9 п. 177.4 cт. 177 Кодексу по 3 групі основних засобів на 114672,12 грн.

ФО-підприємець задекларував за 2018 р. вартість об`єктів основних засобів 4 групи основних засобів на початок звітного періоду в сумі 64849,17 грн (колонка 3 рядка А4 розділу II додатку Ф2 Декларації) на кінець звітного періоду 916655,84 грн (колонка 4 рядка А4 розділу II додатку Ф2 Декларації), а розрахована сума амортизаційних відрахувань за звітний (податковий) період задекларована в сумі 13631,31 грн (колонка 5 рядка А4 розділу II додатку Ф2 Декларації). Відповідно до п.п. 177.4.9 п. 177.4 cт. 177 Кодексу до основних засобів 4 групи відносять - нематеріальні активи. Проведеною перевіркою встановлено, за період перевірки ФО - підприємець не закупляв нематеріальних активів та на підтвердження якого документів не надано. Проведеною перевіркою встановлено завищення розрахункової суми амортизаційних відрахувань за звітний (податковий) період відповідно до п.п. 177.4.9 п. 177.4 cт. 177 Кодексу по 4 групі основних засобів на 13631,31 грн».

Відповідно до підпункту 14.1.3 пункту 14.1 статті 14 ПК України, амортизація - систематичний розподіл вартості основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів, що амортизується, протягом строку їх корисного використання (експлуатації).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» № 1797-VIII від 21.12.2016, який набрав чинності з 01.01.2017 було, зокрема, доповнено пункт 177.4 статті 177 ПК України підпунктами 177.4.5-177.4.9, якими врегульовано порядок здійснення амортизаційних відрахувань підприємцями, які перебувають на загальній системі оподаткування.

У відповідності до підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України, не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Згідно з підпунктом 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 ПК України, зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів.

Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів; ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).

Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Розрахунок амортизації основних засобів та нематеріальних активів здійснюється із застосуванням прямолінійного методу нарахування амортизації, за яким річна сума амортизації визначається діленням первісної вартості об`єкта основних засобів та нематеріальних активів, яка амортизується, на строк корисного використання об`єкта основних засобів та нематеріальних активів (підпункт 177.4.7 пункту 177.4 статті 177 ПК України).

Облік вартості, яка амортизується, ведеться за кожним об`єктом (підпункт 177.4.8 пункту 177.4 статті 177 ПК України).

Згідно з підпунктом 177.4.9 пункту 177.4 статті 177 ПК України, амортизація нараховується протягом строку корисного використання (експлуатації) об`єкта основних засобів та нематеріальних активів, самостійно установленого фізичною особою, але не менше мінімально допустимого строку корисного використання об`єкта основних засобів та нематеріальних активів. Дія цього підпункту поширюється виключно на об`єкти основних засобів та нематеріальних активів, витрати на придбання чи самостійне виготовлення яких підтверджені документально.

Таким чином, за змістом даних норм права витрати на придбання та/або на самостійне виготовлення основних засобів фізичною особою-підприємцем амортизуються, а сума вказаних амортизаційних відрахувань підлягає включенню до складу витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування.

При цьому, єдиними умовами для включення вищевказаних амортизаційних відрахувань до складу витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування є: власне бажання підприємця на загальній системі оподаткування щодо нарахування амортизації основних засобів та нематеріальних активів; ведення окремого обліку таких витрат за кожним об`єктом основних засобів та нематеріальних активів; документальне підтвердження витрат на придбання та/або на самостійне виготовлення таких об`єктів основних засобів та нематеріальних активів; амортизація нараховується прямолінійним методом, з урахуванням встановленого законодавцем мінімально допустимого строку корисного використання об`єкта основних засобів та нематеріальних активів; основні засоби, вартість яких амортизується, не може входити до кола основних засобів подвійного призначення.

Інших умов, як-то придбання основних засобів після 01.01.2017 для включення до складу витрат фізичною особою-підприємцем на загальній системі оподаткування амортизаційних відрахувань нормами чинного законодавства не передбачено. У нормі підпункту 177.4.7 пункту 177.4 статті 177 ПК України йдеться тільки про первісну вартість об`єкта основних засобів, однак не вказано що відповідна первинна вартість об`єкта повинна бути визначена виключно після 01.01.2017, як це тлумачить податкових орган, застосовуючи цю норму у спірних правовідносинах.

За таких обставин суд приходить до висновку, що з 01.01.2017 фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування вправі відносити до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з вартості основних засобів та нематеріальних активів, у тому числі тих котрі придбані або самостійно виготовлені до 01.01.2017, з урахуванням встановленого законодавцем мінімально допустимого строку їх корисного використання та при наявності підтверджуючих на здійснення таких витрат документів (крім основних засобів подвійного призначення, визначених підпунктом 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 ПК України).

Згідно з підпунктом 177.4.9 пункту 177.4 статті 177 ПК України амортизація нараховується протягом строку корисного використання (експлуатації) об`єкта основних засобів та нематеріальних активів, самостійно установленого фізичною особою, але не менше мінімально допустимого строку корисного використання об`єкта основних засобів та нематеріальних активів: група 1 - капітальні витрати на поліпшення земель, не пов`язані з будівництвом - 15 років; група 2 - будівлі, споруди, передавальні пристрої - 10 років; група 3 - машини, обладнання, тварини, багаторічні - 5 років; група 4 - нематеріальні активи - відповідно до правовстановлюючого документа, але не менш як два роки.

Дія підпункту 177.4.9 пункту 177.4 статті 177 ПК України поширюється виключно на об`єкти основних засобів та нематеріальних активів, витрати на придбання чи самостійне виготовлення яких підтверджені документально.

Позивачем надано до суду розрахунок амортизації, який проведений по групах основних засобів та нематеріальних активів, з зазначенням відомостей їх про придбання (дата і номер первинних документів, назви продавця), дати введення в експлуатацію, термін використання, вартість тощо (том 2 а.с.4-29), з кого вбачається про дотримання умов, за яких фізична особа-підприємець має право нараховувати амортизаційні відрахування.

Оскільки за висновками акта перевірки податковий орган не заперечував придбання нематеріальних активів, на які нарахована амортизація, то суд не витребовував від платника документів на підтвердження придбання цих нематеріальних активів.

Щодо основних засобів, на які нарахована амортизація, то судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20.01.2016 належить на праві власності об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с.75). Згідно з Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 10.03.2017 за №ТП 32 Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, ФОП ОСОБА_1 закінчив будівництвом та ввів в експлуатацію цех по переробці сільськогосподарських культур і виробництві олії, загальною площею 776,3 кв. метри, за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с.91-98).

Отже, упродовж 2018 року ФОП ОСОБА_1 правомірно нараховував амортизаційні відрахування та, відповідно, включав їх до витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів у 2018 році, в якості витрат на придбання основних засобів та самостійне виготовлення основних засобів - будівництво цеху по переробці сільськогосподарських культур і виробництві олії та машин і обладнання до нього.

Щодо мотивації представника відповідача про те, що до основних засобів 1 групи відносять капітальні витрати на поліпшення земель, не пов`язані з будівництвом, а проведеною перевіркою встановлено, що будь-яких капітальних витрат на поліпшення земель, не пов`язаних з будівництвом, ФОП протягом 2017-2018 років не проводив, а тому завищив розрахункову суми амортизаційних відрахувань за звітний (податковий) період по 1 групі основних засобів на 219898,56 грн. Так само по 4 групі, до якої відносять нематеріальні активи, а проведеною перевіркою встановлено, за період перевірки підприємець не закупляв нематеріальних активів цієї групи, тому ним завищено розрахункову суму амортизаційних відрахувань за звітний (податковий) період по 4 групі основних засобів на 13631,31 грн, то суд встановив таке.

Відповідно до розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою (який є додатком до податкової декларації про майновий стан і доходи) ФОП ОСОБА_1 за 2018 рік (том 1 а.с.25-27) щодо нарахованої амортизації міститься наступна інформація: по групі 1 нарахована амортизація на основні засоби та/або нематеріальні активи 219898,56 грн, по 2 групі 864334,12 грн, по 3 групі 162578,42 грн, по 4 групі 13631,31 грн, усього 1260442,41 грн. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що при заповненні розділу з інформацією щодо нарахованої амортизації помилково було включено відомості у 1 та 4 групи, які фактично підлягали віднесеню 1 групи - до 2 групи, а 4 групи до 3 групи. У підсумку такі обставини не вплинули на загальну суму амортизаційних відрахувань, яка склала 1260442,41 грн, на яку позивач зменшив чистий дохід у відповідних податкових (звітних) періодах. При цьому суд уже зауважував, що представник позивача надав відповідні розрахунки по кожній з груп основних засобів та/або нематеріальних активів (том 2 а.с.4-29), які повністю підтверджують відомості про такі об`єкти на початок звітного періоду і загальну суму амортизаційних відрахувань. Тому суд погоджується, що неправильне відображення нематеріальних активів по 1 групі, які фактично підлягали включенню до 2 групи, та по 4 групі, які є обладнанням, що підлягає включенню до 3 групи, не вплинуло на правильність формування витрат підприємця у цій частині через збільшення їх на суму амортизаційних відрахувань.

При цьому, суд наголошує на тому, що жодних застережень щодо неможливості включення до витрат сум амортизації з основних засобів та матеріальних активів, придбаних до 01.01.2017, стаття 177 ПК України не передбачає, як і не передбачає Закон України №1797-VIII від 21.12.2016 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в України», яким внесені зміни до статті 177 ПК України.

Протилежний висновок відповідача про те, що амортизаційні відрахування можуть нараховуватись тільки на вартість придбаних після 01.01.2017 основних засобів, суд вважає таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки ПК України такого обмеження не встановлено.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків контролюючого органу щодо неможливості включення до витрат у 2017-2018 роках амортизаційних відрахувань з вартості основних активів та нематеріальних активів, які були придбані до 01.01.2017, що свідчить про відсутність правових підстав для збільшення позивачу суми чистого оподатковуваного доходу та, як наслідок, про відсутність правових підстав для нарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування, єдиного внеску та військового збору в цій частині висновків податкового органу.

У даному випадку відповідач, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення діяв всупереч такого основоположного принципу податкового законодавства як презумпція правомірності рішень платника податку (підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України), адже аналізуючи норми ПК України, прийшов до висновку, який суперечить нормам чинного законодавства та є найменш сприятливим для платника податків.

Застосування норм ПК України відповідно до висновку контролюючого органу призведе до зменшення конкурентоздатності фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування порівняно з платниками податків юридичними особами на загальній системі оподаткування, оскільки для вказаних юридичних осіб, нормами чинного законодавства (розділ ІІІ ПК України), такого типу обмежень щодо порядку нарахування амортизації не передбачено. Аналогічно, суттєву перевагу матимуть ті фізичні особи-підприємці, які придбають та/або самостійно виготовлять основні засоби та нематеріальні активи після 01.01.2017, ніж ті, котрі їх придбали та/або самостійно виготовлять до вказаної дати.

Щодо іншого порушення, яке стало підставою для висновку контролюючого органу про завищення витрат підприємцем, то в акті перевірки наведено таке.

«Проведеною перевіркою встановлено, що ФО-підприємець ОСОБА_1 за період перевірки здійснював виробництво олії на власних основних засобах. За період перевірки на підставі накладних на придбання ТМЦ, виписок банку про рух коштів на розрахунковому рахунку, даних товарно-транспортних накладних, встановлено, що ФО-підприємець придбав 1293,984 т насіння соняшникового. Згідно наданої до перевірки довідки про залишки ТМЦ станом на 01.01.2017 р. на залишку знаходиться насіння соняшника в кількості 325,355 т, а на 31.12.2018 р. на залишку згідно наданої до перевірки довідки та даних перевірки, - насіння соняшнику відсутнє. Таким чином, перевіркою встановлено, що за період 2017 - 2018 рр. ФО-підприємець переробив 1619,339 т насіння соняшника.

Проведеною перевіркою на підставі первинних документів наданих в ході проведення перевірки, а саме лабораторні аналізи сировини про вихід готової продукції з конкретної партії сировини встановлено, що у 2018 р. для переробки 881,711 т соняшнику проводився лабораторний аналіз сировини для встановлення виходу готової продукції (олії технічної). Так згідно наданих до перевірки даних встановлено, що у 2018 р. із 881,711 т насіння соняшнику виготовлено продукції (олії технічної) 385,01 т.

Оскільки, за період перевірки ФО-підприємцем перероблено 1619,339 т насіння, із яких по 881,711 т насіння відбиралися лабораторні аналізи з метою визначення виходу готової продукції - олії, то з решти 737,62 т насіння у 2017 не проводились лабораторні дослідження. Таким чином, перевіркою для визначення виходу готової продукції (олії технічної) із переробленого у 2017 р. 737,62 т насіння соняшнику враховується найоптимальніший для платника відсоток виходу готової продукції на підставі даних лабораторних досліджень за 2018 рік, тобто - 46,69 %. Враховуючи результати виходу продукції (олії) з сировини взятої на лабораторні аналізи з 737,62 т насіння соняшникового було вироблено 344,39 т готової продукції (технічної олії) ( 737,62 х 46,69 % - 344,39 т олії).

За період перевірки ФО-підприємець з насіння соняшника придбаного за період перевірки та з насіння, яке знаходилося на залишку, зміг виробити всього 729,4 т олії. (385,01 + 344,39 = 729,4). Поряд з цим, на підставі первинних документів на продаж (відпуск) олії, встановлено, що за період перевірки 2017-2018 рр. ФО-підприємець реалізував 765,5 т олії. Згідно даних перевірки, станом на 31.12.2018 р. на залишку знаходиться 154,709 т олії.

Таким чином, з урахуванням залишків виготовленої олії (154,709 т), платником безпідставно завищено суму витрат від виготовленої 190,81 т олії в розмірі 3554027,06 грн, а саме: 765,5 т (загальна кількість реалізованої олії) - 574,69 т (729,4 - 154,709) олії, (яка має документальне підтвердження понесених витрат) = 190,81 т х 18626 грн ціна за 1 т олії) = 3554027,06 грн).

За 2018 р. ФО-підприємець в порушення п. 177.4 cт. 177 Кодексу завищив валові витрати за 2018 р. від реалізації олії в 2018р. на 3554027,06 грн.

Таким чином в порушення п.177.4 cт. 177 Кодексу, ФО-підприємець завищив валові витрати за 2018 р. на 4621658,26 грн, у тому числі за рахунок завищення амортизаційних відрахувань в сумі 1067631,20 грн, та за рахунок завищення витрат на виробництво олії на суму 3554027,06 грн».

Надаючи оцінку таким доводам контролюючого органу суд зазначає, що згідно з пунктом 177.2 статті 177 ПК України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця.

Перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування визначено пунктом 177.4 статті177 ПК України.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 ПКУ фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Порядок ведення Книги фізичними особами - підприємцями на загальній системі оподаткування встановлений наказом Міндоходів від 16.09.2013 № 481 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 5 Порядку записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід.

У графі 6 «Сума витрат, пов`язаних з придбанням товарів (робіт, послуг)» Книги відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня (пункт 6 Порядку).

Отже, об`єкт оподаткування доходів фізичних осіб - підприємців на загальній системі оподаткування визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (підпункт 177.4.1 пункту 177.4 статті 177 ПК України).

Таким чином, фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування має право віднести до витрат звітного року, безпосередньо пов`язані з придбанням товарів (робіт, послуг) витрати, які понесені в попередньому році, але пов`язані з отриманням доходу звітного року.

Судом встановлено, що 05.10.2016 між ТОВ «Агро-Рось» (постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) укладено договір №ВП05/05/2016 поставки соняшника, предметом якого є поставка соняшника врожаю 2016 року. Згідно з пунктом 7.2 цього договору, оплата покупцем загальної вартості зерна здійснюється на умовах передоплати у строк до 10.10.2016 (том 1 а.с.99-103).

На виконання умов даного договору ФОП ОСОБА_1 перерахував ТОВ «Агро-Рось» упродовж періоду з 06.10.2016 по 25.10.2016 суму 5500000,00 грн в якості передоплати за соняшник (том 1 а.с.89-104).

За результатами даних господарських операцій ТОВ «Агро-Рось» за правилом першої події (дата зарахування коштів) склало податкові накладні №4/2 від 06.10.2016, №5/2 від 07.10.2016, №7/2 від 10.10.2016, №8/2 від 12.10.2016, №10/2 від 13.10.2016, №13/2 від 19.10.2016, №15/2 від 24.10.2016, №16/2 від 25.10.2016, на загальну суму 5500000,00 грн, які зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних (том 1 а.с.105-127).

У травні 2017 року ТОВ «Агро-Рось» поставило ФОП ОСОБА_1 на виконання умов вищевказаного договору поставки соняшник у кількості 550 тонн, що підтверджується видатковими накладними №127 від 19.05.2017, №142 від 16.05.2017, №143 від 16.05.2017, №144 від 17.05.2017, №145 від 17.05.2017, №146 від 18.05.2017, №147 від 18.05.2017, №148 від 19.05.2017, №149 від 22.05.2017, №150 від 22.05.2017, №151 від 23.05.2017, №152 від 23.05.2017, №153 від 24.05.2017, №154 від 24.05.2017, №155 від 25.05.2017, №156 від 25.05.2017, №157 від 29.05.2017, а також товарно-транспортними накладними №19 від 16.05.2017, №20 від 16.05.2017, №21 від 17.05.2017, №22 від 17.05.2017, №23 від 18.05.2017, №24 від 18.05.2017, №25 від 19.05.2017, №26 від 19.05.2017, №27 від 22.05.2017, №28 від 22.05.2017, №29 від 26.05.2017, №30 від 23.05.2017, №32 від 24.05.2017, №33 від 24.05.2017, №34 від 25.05.2017, №35 від 25.05.2017, №36 від 26.05.2017 (том 1 а.с.128-164).

Надалі ФОП ОСОБА_1 переробив у 2017 році придбаний у ТОВ «Агро-Рось» соняшник у готову продукцію (олію).

Отже, наведеними доказами підтверджено, що сировину соняшник позивач придбав та оплатив до 01.01.2017, який надалі ним було перероблено та реалізовано (отримано дохід) упродовж періоду, за який проводилась перевірка. При цьому витрати на придбання сировини були відображені у тому періоді, коли підприємцем перероблено і реалізовано виготовлений товар олію, а саме протягом 2017 року. Відтак у цій частині висновки податкового органу прийняті без урахування усіх обставин справи та ґрунтуються на припущеннях без дослідження первинних документів. Незважаючи на те, що період перевірки охоплювався 2017-2018 роками, надаючи оцінку спірним операціям, відповідач мав врахувати витрати підприємця на придбання сировини у 2016 році, які включені у іншому звітному періоді 2017 році, тобто у періоді, за який отримано дохід по цих витратах. При цьому з акту перевірки прослідковується, що ГУ ДПС у Тернопільській області, зазначаючи про ці витрати знімає їх не за 2017 рік, а за 2018 рік.

Статтею 83 ПК України визначено вичерпний перелік матеріалів, які є підставами для висновків під час проведення перевірок. У свою чергу, визначення бази оподаткування, а також розміру податку на доходи фізичних осіб, повинно ґрунтуватися на відповідних підтверджуючих документах, а не лише на припущеннях щодо можливості здійснення таких операцій.

Таким чином, наявність порушення позивачем порядку визначення чистого доходу через завищення витрат по придбанню сировини (соняшника) для виготовлення олії повністю спростовані обставинами та доказами, що описані вище.

Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 Інші перехідні положення Розділу XX Перехідних положень ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Оскільки судом не встановлено заниження доходу ФОП ОСОБА_1 , то відповідно донарахування податковим органом військового збору є безпідставним.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Як вказано у пункті 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

Так як судом не встановлено заниження доходу ФОП ОСОБА_1 , то відповідно донарахування податковим органом єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосування фінансових санкцій є безпідставним.

З огляду на наведене підлягають до задоволення позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Тернопільській області від 23.03.2020 №2, №2, якими донараховано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, рішення ГУ ДПС у Тернопільській області № від 23.03.2020 про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску та вимоги ГУ ДПС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 23.03.2020 №Ф-.

Щодо податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 23.03.2020 №2, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 510,00 грн, то в акті перевірки від 11.02.2020 щодо цього порушення зазначено: «проведеною перевіркою встановлено неведения книги обліку доходів та витрат у 2017-2018рр., а саме результати діяльності - отриманий дохід, понесені витрати, оподаткований дохід ФО - підприємцем в книгу обліку доходів і витрат не вписувались, чим порушено п. 177.10 ст. 177 ПК України». Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що контролюючим органом встановлено порушення пункту 177.10 статті 177 ПК України та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 121.1 статті 121 ПК України до платника застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 510,00 грн (том 1 а.с.64).

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 ПК України, фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 121.1 статті 121 ПК України передбачено відповідальність за незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом.

Суть порушення, на яке вказує відповідач зводиться до того, що підприємець результати діяльності - отриманий дохід, понесені витрати, оподаткований дохід в книгу обліку доходів і витрат не вписував. Проте, по перше, таке не відповідає дійсності, судом досліджено долучену до матеріалів адміністративної справи копію Книги обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_1 за 2017-2018 роки (том 2 а.с.30-93), яка належно заповнена і містить необхідні відомості про витрати та доходи підприємця у повному обсязі за кожен з місяців 2017 та 2018 років. По друге, відповідальність на підставі пункту 121.1 статті 121 ПК України застосовується до платника податків, який не забезпечив зберігання первинних документів та інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків.

Як вказано у пункту 44.3 статті 44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).

Зі змісту пункту 1.14 акта перевірки від 11.02.2020 №160/19-00-33-02/ НОМЕР_1 вбачається, що під час перевірки суцільним порядком перевірено книгу обліку доходів і витрат за період з 01.01.2017 до 31.12.2018, а також інші відомості акта містять посилання на Книгу обліку доходів і витрат підприємця (сторінка 14 акта), що підтверджує її наявність у платника податку на час проведення перевірки.

Таким чином, оскільки ФОП ОСОБА_1 забезпечив зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання, у тому числі Книги обліку доходів і витрат, та надав контролюючому органу оригінали цих документів, то в його діях відсутній склад податкового правопорушення, передбаченого пунктом 121.1 статті 121 ПК України, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято від 23.03.2020 №2 безпідставно.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування своєї позиції та не довів правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску та вимоги про сплату боргу по єдиному внеску, винесених щодо ФОП ОСОБА_1 . Оскаржувані рішення прийняті з порушенням умов, визначених частиною другою статті 2 КАС України, а саме: не обґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, нерозсудливо.

Отже, суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом ухвалення рішення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень ГУ ДФС у Тернопільській області від 23.03.2020 №2 (форми «Р»), №2 (форми «Р»), №2 (форми «ПС»), рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 23.03.2020 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги ГУ ДПС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 23.03.2020 №Ф-.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

У позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, складає 30510,00 грн, у тому числі 10510,00 грн судовий збір та 20000,00 грн витрати на професійну правничу (правову) допомогу.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Питання щодо витрат позивача на правничу допомогу судом не вирішується, оскільки стороною не подано відповідних доказів, проте до закінчення судових дебатів представником позивача зроблена відповідна заява про подання таких доказів на підтвердження витрат, які поніс позивач, у зв`язку з розглядом справи, у строк та порядку, визначені статтею 139 КАС України, про що подана письмова заява (том 2 а.с.183).

Отже, з наведених вище підстав на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суд присуджує до відшкодування лише судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 10510,00 грн, сплаченого згідно з платіжним дорученням №370 від 05.08.2020 (том 1 а.с.14).

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 23 березня 2020 року №2, №2, №2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 23 березня 2020 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 23 березня 2020 року №Ф-.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у розмірі сплаченого судового збору в сумі 10510,00 грн (десять тисяч п`ятсот десять грн 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Тернопільській області (вулиця Білецька, 1, місто Тернопіль, 46003, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 09 грудня 2020 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.