Справа № 826/6850/17
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6850/17 Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління ДПС у місті Києві, Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Альдарекс» до Головного управління ДПС у місті Києві, Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ГУ ДПС у м.Києві, Державної податкової служби України, в якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо відмови в прийнятті податкової накладної №37 від 19.04.2017 з підстави припинення в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від від 04.01.2017, зобов`язати відповідача визнати зареєстрованою податкову накладну №37 від 19.04.2017 днем її фактичного отримання, тобто 04.05.2017.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2020 року позов задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльності ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві щодо неприйняття податкової накладної ТОВ «Альдарекс» від 19.04.2017 № 37 з підстав розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 04.01.2017, укладеного з ТОВ «Альдарекс», зобов`язано Державну податкову службу України прийняти до реєстрації податкову накладну ТОВ «Альдарекс» від 19.04.2017 № 37 датою її фактичного надходження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління ДПС у м.Києві подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві правомірно вжито заходів щодо заборони прийому електронних документів, шляхом зупинення дії договору про подання звітності в електронному вигляді.

ДПС України також подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що припинення дії договору про визнання електронних документів відбулось у відповідності до п.14 р.ІІІ Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, що мало наслідком не прийняття поданої позивачем податкової накладної.

Позивач правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористався. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що припинення дії договору про визнання електронних документів в односторонньому порядку є протиправним.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку письмового провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Альдарекс» та ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві укладено договір про визнання електронних документів від 04.01.2017 №2, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, як оригіналу (а.с.11-13).

04.05.2017 позивачем направлено засобами телекомунікаційного зв`язку податкову накладну від 19.04.2017 № 37 для її реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.17-18).

Відповідно до квитанцій від 04.05.2017 документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України, але не прийнято, оскільки порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації від 10.04.2008 № 233. Можливо, припинено дію договору про визнання електронної звітності (а.с.19).

Вважаючи призупинення договору про визнання електронних документів протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що умови договору, недодержання яких могло б призвести до його розірвання, позивачем не порушено, а тому відсутні правові підстави для призупинення дії договору.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Пунктом 8 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29 грудня 2010 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного зв`язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС.

У відповідності до п.9 вищенаведеного Порядку причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: наявність помилок під час заповнення податкової накладної; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 ПК України. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається протягом операційного дня платникові податку засобами телекомунікаційного зв`язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Згідно п.п.7.3-7.6 розділу ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженої наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року №233 «Про подання електронної податкової звітності», після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту). Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв`язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним. Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв`язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв`язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Таким чином, якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив до податкового органу засобами електронного зв`язку податкову накладну від 19.04.2017 № 37 для її реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, після надходження якої позивачем отримано квитанцію №1, в якій зазначено про порушення вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації від 10.04.2008 № 233, можливо, припинено дію договору про визнання електронної звітності.

В силу ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Одностороння відмова від договору у повному обсязі або частково дозволяється у разі, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, та зазначено, що лише у відповідності до даних умов договір відповідно є розірваним або зміненим.

Предметом типового договору про визнання електронних документів є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (ЕЦП) до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Відповідно п.п.3.1, 3.2 розділу 3 цього договору орган ДФС зобов`язаний забезпечити: приймання податкових документів в електронному вигляді платника податків у терміни, визначені законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп`ютерну обробку; відправлення квитанцій на електронну адресу платника податків.

Згідно з п.4 розділу 6 наведеного договору орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Отже, договір про визнання електронних документів може бути розірвано органом ДФС в односторонньому порядку лише у випадку не надання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих, або зміни позивачем місця реєстрації.

ГУ ДПС у м.Києві стверджує, що контролюючим органом правомірно вжито заходів щодо заборони прийому електронних документів, шляхом зупинення дії договору про подання звітності в електронному вигляді, з огляду на новий алгоритм роботи з договорами для ризикової категорії платників з метою упередження використання суб`єктами господарської діяльності схем оптимізації сплати ПДВ.

Разом з тим, ні нормами податкового законодавства, ні умовами договору про визнання електронних документів не передбачено такої підстави його розірвання (припинення/призупинення дії), як «з метою упередження використання суб`єктами господарської діяльності схем оптимізації сплати ПДВ».

Законодавством, що регулює спірні правовідносини, не встановлено порядку призупинення дії договорів про визнання електронних документів.

Водночас передбачено можливість сторонам вирішити на власний розсуд питання щодо тимчасового призупинення окремих прав та обов`язків сторін у межах укладеного між ними договору. Відповідно таку передбачену в договорі процедуру призупинення за своєю правовою природою слід трактувати як внесення змін до договору.

При цьому, відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України, зміна умов договору повинна здійснюватися в тій самій формі, в якій було укладено договір, якщо із законодавчого акта, договору або звичаїв ділового обороту не випливає інше.

Таким чином, призупинення договору про визнання електронних документів, що фактично являється зміною його умов, має бути викладено в письмовій формі шляхом укладання додаткової угоди до договору або одразу в договорі визначати умови автоматичного призупинення договору із настанням певної події.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо зміни сторонами умов договору про визнання електронних документів, або наявності у контролюючого органу права в односторонньому порядку призупиняти дію договору з метою упередження використання суб`єктами господарської діяльності схем оптимізації сплати ПДВ, оскільки такі повноваження відсутні як в законодавстві, що регулює спірні правовідносини, так і не передбачено умовами відповідного договору.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження Державної податкової служби України, що припинення дії договору про визнання електронних документів відбулось у відповідності до п.14 р.ІІІ Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, оскільки вказаний Порядок затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 №557 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 за №959/30827, в той час, як не прийняття податкової накладної від 19.04.2017 № 37 з підстав припинення дії договору про визнання електронних документів відбулось 04.05.2017, тобто до набрання чинності вказаним Порядком, а тому його норми не можуть розповсюджуватись на спірні правовідносини, з огляду на конституційний принцип дії норм в часі.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку, що призупиняючи дію договору про визнання електронних документів, контролюючий орган діяв поза межами власних повноважень не в порядку та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянтів не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у місті Києві, Державної податкової служби України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 08 грудня 2020 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма