Справа № 200/7409/20-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року справа №200/7409/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Гайдар А.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року (повний текст складено 30 вересня 2020 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/7409/20-а (суддя І інстанції Логойда Т.В.) за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення капіталізованих платежів, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області звернулося до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначало, що відповідач був фізичною особою-підприємцем. Під час зайняття підприємницькою діяльністю між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено трудовий договір. Під час виконання своїх обов`язків, передбачених трудовим договором, ОСОБА_2 ушкодила здоров`я, про що був кладений відповідний акт, і їй були призначені та виплачуються страхові виплати у зв`язку з виробничою травмою.

30 жовтня 2018 року до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців відповідно до Закону України По державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців внесено відповідний запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за власним рішенням.

У зв`язку з припиненням підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1 припинив сплачувати єдиний соціальний внесок, частка якого надходила на рахунки Фонду та була спрямована, зокрема на страхові виплати потерпілим на виробництві.

Оскільки позивачем здійснюються страхові виплати постраждалим, які ушкодили здоров`я під час роботи у відповідача, тому Управлінням розрахована сума капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань страхувальника як боржника перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров`ю, яка становила 1 326 824,54 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлено заяву про визнання кредиторських вимог на загальну суму 1 326 824,54 грн. для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань боржника перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров`ю, яка була отримана відповідачем.

Проте, в задоволенні заяви відповідачем відмовлено.

У зв`язку з наведеним позивач просив суд: - стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області капіталізовані платежі на суму 1 326 824,54 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі № 200/7409/20-а у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що незважаючи на те, що ОСОБА_1 з 30 жовтня 2018 року припинив підприємницьку діяльність, він повинен відповідати перед позивачем - Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що з 25 липня 2000 року по 30 жовтня 2018 року ОСОБА_1 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем.

У вказаний період з 12 вересня 2002 року він як страхувальник перебував на обліку в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (у Торецькому міському відділенні). З 01 листопада 2011 року перебував на обліку у Торецькому міському відділенні Фонду як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та відповідно до 5-го класу ризику мав страховий тариф у розмірі 36,8% від сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інших заохочувань і компенсаційних виплат, у тому числі і в натуральній формі.

Під час заняття підприємницькою діяльністю між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено трудовий договір. Під час виконання своїх обов`язків, передбачених трудовим договором, ОСОБА_2 ушкодила здоров`я, про що складений акт про нещасний випадок форми Н-1 від 02 вересня 2003 року.

10 листопада 2003 року ОСОБА_2 встановлено 100% стійкої втрати професійної працездатності з 10 листопада 2003 року по 10 листопада 2005 року первинно (виписка із акту огляду МСЕК від 10 листопада 2003 року серії 2-18 АВ № 067352).

При повторному огляді 03 листопада 2015 року їй призначено другу групу інвалідності та встановлено 80% втрати професійної працездатності безстроково (виписка із акту огляду МСЕК від 03 листопада 2015 року серії 10 ААА №138790).

Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинськ Донецької області від 27 листопада 2003 року №34/д Про призначення страхової виплати на медичну та соціальну допомогу постановлено призначити ОСОБА_2 витрати на медичну та соціальну допомогу, а саме: - спеціальний медичний догляд у розмірі 100% мінімальної заробітної плати, що складає 185 грн. щомісячно; - постійний сторонній догляд у розмірі 50% мінімальної заробітної плати, що складає 92,50 грн. щомісячно; - побутовий вигляд у розмірі 25% мінімальної заробітної плати, що складає 46,25 грн. щомісячно.

Платежі проводити з 10 листопада 2003 року до 31 грудня 2003 року шляхом перерахунку на особовий рахунок.

30 жовтня 2018 року до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців відповідно до Закону України По державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців внесено запис № 5000493 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за власним рішенням.

У зв`язку з припинення підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1 припинив сплачувати єдиний соціальний внесок, частка якого надходила на рахунки Фонду та була спрямована, зокрема на страхові виплати потерпілим на виробництві.

Відповідно до Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров`ю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2020 року №765, у Торецького міського відділення виникла підстава для проведення розрахунку капіталізованих платежів для проведення у подальшому страхових виплат потерпілій ОСОБА_2 та заявлення кредиторських вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

У зв`язку з наведеним позивачем зроблено розрахунок капіталізації платежів для продовження страхових виплат такій особі протягом їх життя, - сума капіталізованих платежів становила 886 717,73 грн., сума потреби на побутове обслуговування та догляд -251190,81 грн., сума потреби на оздоровлення потерпілих на виробництві - 188 916 грн., що станом на 29 травня 2019 року (тобто, на дату проведення такого розрахунку) загалом становила 1 326 824,54 грн.

У травні 2019 року позивачем на адресу відповідача направлено кредиторську вимогу від 31 травня 2019 року №01-06/707 про визнання кредиторських вимог на загальну суму 1 326 824,54 грн., яка була отримана відповідачем.

У вказаній заяві позивач просив відповідача визнати та задовольнити заявлені кредиторські вимоги Управління на суму 1 326 824,54 грн. і забезпечити досудове урегулювання спору.

На вказану заяву відповідач надав відповідь від 25 липня 2019 року, в якій повідомив, що в серпні 2003 року в його магазині відбувся кримінальний злочин щодо реалізатора ОСОБА_2 . Кримінальну справу було заведено Дзержинським міськвідділом, але не по його вині не знайдено злочинця. З інструкцією по охороні праці потерпіла була ознайомлена. Вказаний випадок не можна розглядати як втрату працездатності через порушення техніки безпеки. Всі вимоги по техніці безпеки по АДРЕСА_1 , де розташований магазин були виконані, і те що була здійснена спроба вбивства продавця третьою особою вини відповідача не має; він також є постраждалою особою. З його боку потерпілій була надана допомога. Після складання акту про нещасний випадок його ніхто не повідомляв про те, що він до кінця життя повинен сплачувати внески в орган соціального страхування. Договору про те, що він ознайомлений з вказаною постановою та інших документів про його відповідальність не має. Крім того, 30 жовтня 2018 року він припинив свою підприємницьку діяльність за станом здоров`я, є інвалідом третьої групи; проживає та працював в смт. Північний, де шостий рік йдуть бойові дії. Торгівля в магазині стала збитковою так як більшість людей виїхало через небезпеку для життя. Тому з вимогами кредитора не згоден, сплатити кошти не може, так як його дохід становить 1497 грн. в місяць.

Судом також встановлено, що з 07 серпня 2020 року ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем (ІПН НОМЕР_1 ) за адресою здійснення підприємницької діяльності: АДРЕСА_2 ), про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 вказаного Закону Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 вказаного Закону основними завданнями Фонду та його робочих органів є, зокрема реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Пунктами 1 та 3 ч. 2 ст. 10 Закону визначено що Фонд зобов`язаний забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом; вживати заходів щодо раціонального використання коштів і забезпечення фінансової стабільності Фонду.

Відповідно до п.п 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 11 вказаного Закону джерелами формування коштів Фонду є: страхові внески страхувальників та застрахованих осіб; суми фінансових санкцій, застосованих відповідно до цього Закону, інших законів до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців за порушення встановленого порядку сплати страхових внесків та використання коштів Фонду, штрафів за недотримання законодавства про соціальне страхування, а також суми адміністративних штрафів, накладених відповідно до закону на посадових осіб та громадян за такі порушення; суми не прийнятих до зарахування витрат страхувальника за соціальним страхуванням; капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 765 затверджено Порядок капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров`ю, відповідно до абз. 2 п. 1 якої капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Пункт 2 Порядку визначає порядок розрахунку щодо кожного платежу, що підлягає капіталізації.

Іншого нормативно-правового акту, який визначав би порядок капіталізації платежів, Кабінетом Міністрів України прийнято не було.

Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавець зобов`язав страхувальника проводити капіталізацію страхових виплат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у всіх випадках ліквідації страхувальника не залежно від підстави такої ліквідації.

Верховний Суд в постанові від 28 листопада 2019 року в справі №816/2357/16 зазначив, що пунктом 2.1 постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 30 листопада 2010 року № 31 Про порядок стягнення та обліку заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України установлено, що стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених до 01 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01 січня 2011 року не настав, і контроль за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) та надання страхувальниками за підсумками 2010 року розрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду і відомості розподілу чисельності працівників, річного фактичного обсягу реалізованої продукції (робіт, послуг) за видами економічної діяльності здійснюються відповідно до Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженої постановою правління Фонду від 12 липня 2007 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 серпня 2007 року за № 867/14134.

Пунктом 5.9 вказаної Інструкції передбачено, що для покриття витрат Фонду потерпілим на виробництві, які працювали на підприємствах, що ліквідовані (якщо вони не мають правонаступника), кошти до Фонду сплачуються страхувальником згідно з Порядком капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань підприємства - банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров`ю, затвердженим Постановою № 765.

Верховний Суд у вказаній постанові дійшов висновку, що наведені законодавчі норми також можуть бути застосовані до підприємств, які ліквідовано без правонаступництва.

Відповідно до ч. 7 ст. 15 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування своєчасно не сплачені фінансові санкції та адміністративні штрафи стягуються із страхувальника в дохід Фонду в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Суб`єктом владних повноважень сума капіталізації платежів розрахована у відповідності до вимог законодавства.

Оскільки капіталізовані платежі відповідачем сплачені не були, тому вони підлягали би стягненню з нього в судовому порядку у випадку його ліквідації (припинення).

Разом з тим з 07 серпня 2020 року ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем і в стадії ліквідації (припинення) не перебуває, що виключає застосування щодо нього вищенаведених вимог законодавства та, відповідно, стягнення суми капіталізованих платежів.

З огляду на наведене правові підстави для задоволення позову із зазначених в ньому підстав відсутні.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі № 200/7409/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі № 200/7409/20-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

А.В. Гайдар