Справа № 428/7321/20
Суддя: Юзефович І. О.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/7321/20
Провадження №2-а/428/379/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020р. Сєвєродонецький міський суд

Луганської області в складі:

судді Юзефовича І.О.

при секретарі Гуртовій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька адміністративну справу за адміністративним позовом Суткової Рени Агабєковни в інтересах ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 1 батальйону УПП в Луганській області молодшого лейтенанта поліції Ганічева Юрія Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3025118 від 23.08.2020 та закриття справи про адміністративне правопорушення,

встановив:

Суткова Р.А. звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до інспектора 1 роти 1 батальйону УПП в Луганській області молодшого лейтенанта поліції Ганічева Ю.Ю. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3025118 від 23.08.2020 та закриття справи про адміністративне правопорушення, мотивуючи вимоги тим, що 23.08.2020 відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3025118 за порушення ОСОБА_1 вимог законодавства, а саме: водій 23.08.2020 о 21-00год. в м. Рубіжному, вул. Східна, буд. 1, в напрямку м. Сєвєродонецька Луганської області, керуючи т/з Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 , начебто не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, а саме при повороті праворуч, чим порушив п. 9.2. (б) ПДР. Позивач вважає, що зазначена постанова не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки згідно з п. 33 ПДР України «Дорожні знаки» знак 2.3 «Головна дорога» надає право першочергового проїзду нерегульованих перехресть. Знак встановлюється безпосередньо перед перехрестям, а також на початку головної дороги. Знак обов`язково повторюється з табличкою 7.8 «Напрямок головної дороги» перед перехрестям, на якому головна дорога змінює свій напрямок, а також перед перехрестям зі складним плануванням. Однак ділянка дороги, по якій рухався ОСОБА_1 є вигином, тобто зміною напрямку самої дороги в плані, а не зміною напрямку руху автомобілів, які по ній рухаються, що не зобов`язує водіїв включати світлові покажчики поворотів при проїзді цього вигину. Якщо водій рухається в своїй смузі і не збирається перестроюватися, тобто перетинати поздовжні лінії дорожньої розмітки, то ніяких сигналів він подавати не повинен, оскільки він не планує робити перестроювання, тоді як ввімкнений поворот вводить в оману інших учасників руху і створює аварійну ситуацію на дорозі. Таким чином позивач не мав обов`язку вмикати світловий покажчик повороту, оскільки фактично поворот, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом він не здійснював, так само не здійснював перестроювання. Тому Суткова Р.А. в інтересах ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до суду і просить суд постанову серії ЕАМ №3025118 від 23.08.2020 про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити.

30.10.2020р. судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач інспектор 1 взводу 1 роти батальйону УПП в Луганській області ДПП Ганічев Ю.Ю. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та долучення до матеріалів справи відеозапису з місця події.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Згідно ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що 23.08.2020 о 21-11год. в м. Рубіжному по вул. Східна, буд. 1, інспектором 1 роти 1 батальйону УПП в Луганській області ДПП Ганічевим Ю.Ю., було винесено постанову серії ЕАМ №3025118 у справі про адміністративне правопорушення, зі змісту якої вбачається, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 425грн. Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 , 23.08.2020 о 21-02год. в м. Рубіжному по вул. Східна, буд. 1, керуючи т/з Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, чим порушив п. 9.2. (б) ПДР - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху.

В графі 7 постанови «до постанови додається» зазначено, що до неї додаються відео з бодікамери DSJ-X300095_BB0095, відео з відеореєстратора Xiaomi.

Суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, згідно тексту вищевказаної постанови, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 9.2. (б) Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд;4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

Відповідно до ст. 40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (положення статей 72, 75,76 КАС України).

Відповідно до ч. 1, 4 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В оскаржуваній постанові зазначено, що до неї додаються відео з бодікамери DSJ-X300095_BB0095, відео з відеореєстратора Xiaomi, отже надані відеозаписи можуть слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КАС України. Таким чином, суд приймає до уваги відеозапис процедури розгляду справи за ч. 2 ст. 122 КУпАП та вважає його належним та допустимим з огляду на вимоги КАС України.

Згідно пункту 1.10 ПДР України, дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан. Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Відповідно до пункту 9.4. ПДР України, подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом (пункт 1.10 ПДР України).

Суд зазначає, що у п. 1.10 Правил дорожнього руху України не міститься визначення термінів «поворот» та «перестроювання», однак, із системного аналізу норм ПДР України можна дійти висновку, що «поворотом» слід вважати зміну напрямку руху ліворуч або праворуч, у той час як під «перестроюванням» слід розуміти переміщення з однієї смуги на іншу в межах одного напрямку руху.

Судом переглянуті відеозаписи, які були надіслані відповідачем на оптичному носії «DVD-R», з яких встановлено, що дійсно транспортний засіб вказаний у постанові про накладення адміністративного стягнення рухався по головній дорозі позначеній знаками 2.3. «Головна дорога» та 7.8. «Напрямок головної дороги» ПДР України, та після проїзду залізничного переїзду на Т-образному перехресті, не ввімкнув покажчик повороту, чого сам позивач не заперечував на місці зупинки і не заперечує в позовній заяві. Разом з тим, з наданого відповідачем відеозапису вбачається, що рухаючись по вул. Східна в напрямку м. Сєвєродонецьк, позивач не змінював напрямку руху, продовжуючи рухатися по головній дорозі, на якій розташований знак 2.3 «Головна дорога» з табличкою із зазначенням напрямку головної дороги. Знак додаткової інформації 7.8. «Напрямок головної дороги» містить лише напрямок головної дороги, що є вигином головної дороги, а не поворотом на перехресті, як вказує відповідач під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п.1.10. Правил дорожнього руху визначено, що перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що заокругленість дороги є одним із елементів дорожніх умов та, на відміну від маневрів, не залежить від дій водія, оскільки є геометричним параметром дороги.

При цьому, обов`язок вмикати світловий покажчик повороту виникає лише у випадку вчинення водієм маневрів, тобто перед початком руху, перестроюванням, поворотом праворуч чи ліворуч, розворотом, з`їздом з проїзної частини, рухом заднім ходом.

Світловий покажчик повороту як попереджувальний сигнал необхідний для інформування інших водіїв про зміну напрямку руху та надання їм можливості скоригувати свої дії (вибрати безпечну швидкість, перестроїтись в іншу смугу руху, тощо) з урахування відповідного маневру водія, який подає попереджувальний сигнал.

При цьому, такий геометричний параметр дороги як заокругленість, є незмінною та передбачуваною дорожньою умовою, яку водії зобов`язані враховувати в незалежності від дій інших водіїв.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 листопада 2018 року по справі № 428/5071/16-а.

Згідно наданих відповідачем відеозаписів, на тій ділянці дороги, де він на думку відповідача вчинив правопорушення, дорога заокруглюється вправо по ходу руху автомобіля під керуванням позивача. Вказане заокруглення дороги є незмінною та передбачуваною дорожньою умовою, в той час як проїзд транспортного засобу по цьому заокругленню дороги не є маневром та не потребує увімкнення світлового покажчика повороту.

Таким чином, позивач рухався по головній дорозі, позначеній знаками 2.3. «Головна дорога» та 7.8. «Напрямок головної дороги» ПДР України. При цьому напрямку руху не змінював, не здійснював перестроювання, поворот чи розворот, а продовжив рух по головній дорозі, що свідчить про відсутність обов`язку, передбаченого пунктом 9.2. (б) ПДР України, а саме подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.

За таких обставин, відповідачем не доведено, що у діях позивача 23.08.2020 був наявний склад адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що відповідач не виконав вимог ч. 2 ст. 77 КАС України та не довів правомірності прийнятого ним рішення стосовно ОСОБА_1 , що є підставою для скасування постанови від 23.08.2020 серії ЕАМ №3025118.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, викладені Сутковою Р.А. в обґрунтування позову ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а отже адміністративний позов Суткової Р.А. в інтересах ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 1 батальйону УПП в Луганській області лейтенанта поліції Ганічева Ю.Ю. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3025118 від 23.08.2020 та закриття справи про адміністративне правопорушення, підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладені обставини щодо відсутності складу адміністративного правопорушення в діях позивача, суд вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З урахуванням того, що суд задовольнив позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , то судові витрати в розмірі 420,40грн. стягуються за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Луганській області, оскільки відповідачем у справі виступала його посадова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 21, 73-77, 139, 194, 205, 229, 241-246, 286, 292-293, 295, 297 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Суткової Рени Агабєковни в інтересах ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 1 батальйону УПП в Луганській області лейтенанта поліції Ганічева Юрія Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3025118 від 23.08.2020 та закриття справи про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 1 роти 1 батальйону УПП в Луганській області молодшого лейтенанта поліції Ганічева Юрія Юрійовича (місцезнаходження: 93100, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, буд. 8) у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3025118 від 23.08.2020 про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, і накладення на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 420,40грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя