Справа № 380/3818/20
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 380/3818/20
адміністративне провадження № К/9901/32273/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мороз Л.Л.,
суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,
перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року позов задоволено частково.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не було додано документа про сплату судового збору. Надано десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення цього недоліку.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції повернуто на підставі частини другої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду про повернення апеляційної скарги, Львівський обласний військовий комісаріат звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Згідно із відтиском поштового штемпеля на конверті касаційна скарга направлена до суду 25 листопада 2020 року.
За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Статтею 129 Конституції України, як одну з основних засад судочинства, визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Із зазначеною правовою нормою Основного Закону України кореспондуються пункт 6 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а також стаття 13 цього Кодексу, якою визначено право, зокрема, учасників справи на апеляційний перегляд справи.
Механізм же реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано Главою першою Розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України.
Зокрема, пунктом першим частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі, щодо надання документа про сплату судового збору.
В свою чергу, статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
Наведеними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо звернення до суду з належним чином оформленою апеляційною.
Таким чином, скаржник, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно надання документа про сплату судового збору, для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Восьмим апеляційним адміністративним судом було встановлено, що при зверненні до апеляційного суду скаржником не додано документа про сплату судового збору.
На виконання вимоги ухвали від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла заява про продовження строку на усунення недоліків, яку обґрунтовано відсутністю коштів на сплату судового збору.
Відмовляючи у задоволенні заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження строку на усунення недоліків, суд апеляційної інстанції виходив з того, що наведені скаржником у клопотанні обставини щодо відсутності можливості сплатити судовий збір у визначений судом строк не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.
Станом на дату винесення ухвали про повернення апеляційної скарги скаржником не виконано вимогу ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху та не усунуто недолік апеляційної скарги у встановлений судом строк.
Згідно із частиною другою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Таким чином, повертаючи апеляційну скаргу з підстав невиконання вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк, суд апеляційної інстанції вірно застосував положення пункту 1 частини четвертої статті 169 та частини другої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись пунктом 5 частини першої, частиною другою статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Надіслати ІНФОРМАЦІЯ_2 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.Л. Мороз А.Ю. Бучик А.І. Рибачук