Справа № 420/8397/20
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8397/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Іщенко С.О.,

за участю:

представника позивача Дробінової І.В. (згідно ордеру),

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 01 вересня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у неприйнятті рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну або наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянина ОСОБА_2 ;

2. Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно розглянути заяву громадянина США ОСОБА_2 про надання дозволу на імміграцію в Україну.

Ухвалою суду від 04 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 залишено без руху та встановлено позивачам 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

15 вересня 2020 року ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 , відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що народився у штаті Небраска Сполучених Штатів Америки та є громадянином США. Вказує, що бажаючи на підставі ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію» отримати дозвіл на імміграцію в Україну, 27.04.2020 року направив до відповідача заяву з документами, однак така заява не була прийнята до розгляду Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області, відповідачем не надано ні рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну, ні рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.

02 жовтня 2020 року до суду від відповідача за вх. №40553/20 надійшов відзив на позов (а.с.89-95), в якому зазначено, що позивач 27.04.2020 звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну згідно п.1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію». 25.05.2020 ГУ ДМС України в Одеській області позивачу надано відповідь згідно з якою для розгляду заяви щодо надання дозволу на імміграцію в Україну позивачу необхідно звернутися до відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Одеській області. 26.06.2020 позивач звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із скаргою від 22.06.2020 в якій просив надати письмову відмову щодо неприйняття заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну, та просив зазначити, які оригінали документів мають бути подані для отримання дозволу на імміграцію, і які не були деталізовані у відповіді від 25.05.2020. 28.07.2020 ГУ ДМС України в Одеській області розглянуто скаргу позивача від 22.06.2020 та надано відповідь позивачу. Вказує, що 17.07.2020 на запит позивача повідомлено, що за наявними обліковими відомостями ГУ ДМС України у Львівський області громадянин сполучених Штатів Америки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав дозвіл на імміграцію в Україну 30.12.2013 за № 561 на підставі п. 1 ч. З ст. 4 Закону України «Про імміграцію». 26.08.2014 ГУ ДМС України у Львівській області, приймалось рішення № 25 про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.6 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію». 30.06.2020 до ГУ ДМС України в Одеській області позивач повторно звернувся із супровідним листом від 18.06.2020 до заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну, та просив прийняти і розглянути заяву. 29.07.2020 ГУ ДМС України в Одеській області надано відповідь на звернення позивача від 18.06.2020 та повідомлено, що надіслану позивачем заяву та документи про надання дозволу на імміграцію прийнято до розгляду ГУ ДМС України в Одеській області. За результатами розгляду матеріалів справи з урахуванням вимог п. 14 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданням про його скасування та виконання прийнятих рішень затвердженого постановою КМУ від 26.12.2002 № 1983, Головним управлінням буде прийнято рішення згідно чинного законодавства України та проінформовано позивача.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року у задоволенні заяви представника відповідача (вх. №ЕП/18624/20) відмовлено. Зупинено провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії до скасування обмежень в Одеському окружному адміністративному суді у розгляді справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу.

03 листопада 2020 року до суду від позивача за вх. №ЕП/19595/20 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що з моменту подання заяви про отримання дозволу на імміграцію та станом на день подачі позову відповідачем не було вчинено дій які відповідач повинен був вчинити відповідач, якби дійсно прийняв до розгляду заяву позивача.

23 листопада 2020 року ухвалою суду заяву представника позивача задоволено, поновлено провадження у справі №420/8397/20 та визначено судові засідання по справі № 420/8297/20 здійснювати в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» (https://vkz.court.gov.ua - «EasyCon»).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак 27 жовтня 2020 року подав до суду за вх. №ЕП/18624/20 заяву, в якій просив справу розглянути без участі представника позивача.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Сполучених Штатів Америки, що підтверджується паспортом громадянина Сполучених Штатів Америки Р USA № НОМЕР_1 від 09.07.2016 року (а.с.19-24), свідоцтвом про народження (а.с.25-28), паспортом громадянина НОМЕР_2 від 23.07.1997 року (а.с.29-33). Мати ОСОБА_3 (місце народження Україна), батько ОСОБА_4 (місце народження Україна).

27 квітня 2020 року ОСОБА_2 направив кур`єрською службою доставки (а.с.38-39) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із супровідним листом (а.с.34-35) заяву про надання дозволу на імміграцію в Україну (а.с.36-37) у зв`язку з тим, що його батьки є громадянами України (п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію»).

До вказаної заяви були додані наступні документи (що не заперечується відповідачем):

1. Заява про надання дозволу на імміграцію в Україну від 22.04.2020 року;

2. Три фотокартки ОСОБА_1 ;

3. Копія паспорту ОСОБА_1 №546304304 та копія нотаріально засвідченого перекладу №2575 паспорту ОСОБА_1 ;

4. Копія Довідки про реєстрацію місця проживання від 04.03.2020 року та копія нотаріально засвідченого перекладу Довідки про реєстрацію місця проживання від 04.03.2020 року №2576;

5. Копія паспорту ОСОБА_5 КА №230457 від 10.09.1996 року;

6. Копія паспорту ОСОБА_6 НОМЕР_3 від 30.06.2001 року;

7. Копії Апостилю від 2.01.2015 року та Свідоцтва про народження від 11.06.1997 року та нотаріально засвідченого перекладу українською мовою Апостиля від 02.01.2015 року та Свідоцтва про народження від 11.06.1995 року, що зареєстровані у реєстрі за № 1328;

8. Копія договору оренди майна від 16.03.2020 року на підтвердження місця проживання;

9. Копія нотаріально посвідченої заяви №803 про надання моди на реєстрацію місця проживання та Витяг № НОМЕР_4 ;

10. Оригінал квитанції про сплату державного мита за дії, пов`язані з наданням дозволу на імміграцію від 27.04.2020 року.

25 травня 2020 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області за вих. №С-838/6/5101-20/5100.5.3/5453-20 направлено лист (а.с.40), в якому зазначено, що для розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну позивачу необхідно звернутись до відділу з питань тимчасового ат постійного проживання іноземців та осіб без громадянства управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління ДМС України в Одеській області з оригіналами та копіями документів.

18 червня 2020 року ОСОБА_2 повторно направив кур`єрською службою доставки (а.с.45-46) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із супровідним листом (а.с.41-42) заяву про надання дозволу на імміграцію в Україну у зв`язку з тим, що його батьки є громадянами України (п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію») з документами.

Також 22 червня 2020 року ОСОБА_2 направив кур`єрською службою доставки (а.с.50-51) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області скаргу (а.с.47-49), у якій просив здійснити заходи реагування у межах повноважень щодо відмови у прийнятті заяви про надання дозволу на імміграцією відділом з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління ДМС України в Одеській області в особі начальника Управління ОСОБА_7 та притягнути до дисциплінарної відповідальності винних осіб; надати письмову відмову щодо неприйняття Заяви про надання дозволу на імміграцію від 22.04.2020 року з додатками від ОСОБА_1 ; зазначити, які оригінали документів мають бути подані для отримання дозволу на імміграцію, і які не були деталізовані у відповіді від 25.05.2020 року.

Листом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 28 липня 2020 року №С-1176/6/5101-20/5100.5.3/7733-20 (а.с.52) позивачу надано відповідь про те, що подання позивачем заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну є недоцільним та не матиме позитивного результату, тим більше що 26.08.2014 ГУ ДМС України у Львівській області вже приймалось рішення про скасування ОСОБА_8 дозволу на імміграцію в Україну з аналогічних підстав.

Також відповідачем 29 липня 2020 року направлено позивачу лист №С-1194/6/5101-20/1500.5.3/7831-20 (а.с.136), яким повідомлено позивача що надіслану ним заяву та документи про надання дозволу на імміграцію в Україну прийнято до розгляду Головного управління ДМС України в Одеській області та що за результатом розгляду матеріалів справи, з урахуванням вимог пункту 14 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 №1983, Головним управлінням буде прийнято рішення згідно чинного законодавства України, про що буде проінформовано додатково.

Позивач, вважаючи, що відповідачем протиправно не прийнято рішення про надання або про відмову у наданні йому дозволу про імміграцію в Україну, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначені у Законі України «Про імміграцію» (далі Закон № 2491-III), відповідно до статті 1 якого імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; квота імміграції - це гранична кількість іноземців та осіб без громадянства, яким передбачено надати дозвіл на імміграцію протягом календарного року; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Згідно з п.5 ч.3 ст.4 Закону № 2491-III дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається: закордонним українцям, подружжям закордонних українців, їх дітям у разі їх спільного в`їзду та перебування на території України.

Статтею 9 Закону № 2491-III передбачено, що заяви про надання дозволу на імміграцію подаються: особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів (п.2 ч.1). Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою (ч.2). Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (ч.5). Крім зазначених документів подаються: для осіб, зазначених у пункті 5 частини третьої статті 4 цього Закону, - документи, що підтверджують отримання статусу закордонних українців, або копії документів, що засвідчують їх родинні стосунки із закордонними українцями (п.13 ч.6). Якщо за дії, пов`язані з наданням дозволу на імміграцію, законодавством України передбачена сплата державного мита або консульського збору, разом із заявою подається документ про його сплату (ч.8). У разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу на імміграцію не приймається (ч.9).

Статтею 10 Закону № 2491-III визначені підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію.

При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983 затверджено Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі Порядок) відповідно до якого у разі необхідності територіальні органи можуть приймати рішення стосовно іммігрантів позаквотової категорії (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає ДМС) (п.2).

Відповідно до пункту 12 Порядку територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам; здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.

Територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України "Про імміграцію", надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби. МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит. Термін перевірки може бути продовжений, але не більше ніж на один місяць (п.14 Порядку).

Відповідно до п.16 Порядку у разі коли прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції територіальних органів і підрозділів, ці органи аналізують у місячний термін отриману від зазначених в абзаці другому пункту 14 цього Порядку органів інформацію та на підставі матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.

Таким чином, Законом № 2491-III та Порядком передбачено, що за наслідками подання особою заяви про надання дозволу на імміграцію уповноважений орган:

- не приймає заяву у випадку неподання особою всіх документів;

- відмовляє у наданні дозволу на імміграцію у випадку наявності підстав, визначених ст.10 Закону № 2491-III;

- надає дозвіл на імміграцію в Україну.

Однак, доказів повернення позивачу заяви про надання дозволу на імміграцію або рішення про надання чи відмову у наданні позивачу дозволу на імміграцію в Україну відповідачем до суду не надано.

При цьому суд зазначає, що з положень Порядку вбачається, що рішення про надання чи відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну повинно бути прийнято територіальними органами і підрозділами протягом 4-х місяців з моменту подання заяви, якщо термін перевірки МВС, органами Національної поліції, регіональними органами СБУ, Робочим апаратом Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби не було продовжено. Відповідачем доказів продовження такого терміну жодним з вказаних органів до суду не надано.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області було надано заяву про надання дозволу на імміграцію в Україну 27 квітня 2020 року, приймаючи до уваги термін розгляду такої заяви, рішення за результатами її розгляду повинно було бути прийнятим не пізніше 31 серпня 2020 року.

Однак натомість позивачу був направлений лист від 28 липня 2020 року №С-1176/6/5101-20/5100.5.3/7733-20, у якому позивача повідомлено, що подання ним заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну є недоцільним та не матиме позитивного результату.

Суд зазначає, що Законом № 2491-III та Порядком не передбачено можливості органів Державної міграційної служби України вирішувати питання про надання дозволу на імміграцію в України у формі листа.

Таким чином, на підставі викладеного, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та про доцільність їх задоволення шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у неприйнятті рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну або наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянина ОСОБА_1 та зобов`язання Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно розглянути заяву громадянина США ОСОБА_1 від 27 квітня 2020 року про надання дозволу на імміграцію в Україну.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених судом обставин, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. згідно квитанції про сплату №56762 від 31 серпня 2020 року (а.с.75).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 840,80 грн.

01 грудня 2020 року судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду та зазначено, що повний текст рішення суду буде виготовлено у строк, визначений ч.3 ст.243 КАС України.

Згідно з приписами ч.3 ст.243 КАС України залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи, що 5-й день складання повного тексту рішення припав на вихідний день (неділя), в силу положень ст.120 КАС України, повний текст рішення суду складено 07 грудня 2020 року (перший робочий день).

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у неприйнятті рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну або наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянина ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно розглянути заяву громадянина США ОСОБА_1 від 27 квітня 2020 року про надання дозволу на імміграцію в Україну.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул.Преображенська, 44, м.Одеса, 65014, ).

Повний текст рішення складено та підписано 07.12.2020 року.

Суддя О.А. Вовченко