Справа № 283/1404/20
Суддя: Тесленко Т. В.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Тесленко Т. В.

за участю секретаря

судового засідання Климченко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу УПП в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

Встановив:

30 липня 2020 року до Кобеляцького районного суду надіслано за підсудністю з Малинського районного суду Житомирської області адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу УПП в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

03 серпня 2020 року ухвалою суду було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 31 серпня 2020 року.

31 серпня 2020 року в підготовче засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи, не з`явилися: позивач жодних клопотань до суду не надавав; від представника відповідача управління патрульної поліції в Житомирській області надійшов відзив на позов, в якому він прохав розгляд справи проводити за його відсутності та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 31.08.2020 закрите підготовче провадження в справі та призначено адміністративну справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 01 жовтня 2020 року, яке в подальшому відкладалося, в зв`язку з неявкою позивача.

Позивач вказував, що адміністративне стягнення застосоване безпідставно та не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, тому прохав скасувати постанову серії ДП18 № 528894 від 24.06.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 1 ст. 121 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі.

08 грудня 2020 року сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час і місце слухання справи, що підтверджується розписками про вручення їм судових повісток: позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, прохав задовольнити; представник відповідача жодних заяв, більше до суду не подавав.

Суд, розглянувши, перевіривши та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В постанові серії ДП18 № 528894 від 24.06.2020 зазначено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме за порушення п.п. 31.4.3а ПДР України, оскільки він о 22 год. 00 хв. 24 червня 2020 року на 105 км а/ш Київ-Ковель-Яготин керував транспортним засобом марки JOHNDEERE 8320R, н/з НОМЕР_1 , з причепом-цистерною без номерного знаку, на якому не працювали задні габаритні ліхтарі у темну пору доби, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн ( а.с. 5).

Згідно з ч. 1 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 31.4.3а ПДР України встановлює вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання, а саме зовнішніх світловихприладів:

a) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Позивач зазначав у позові, що подія та склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП відсутні, оскільки лише при здійсненні відповідачем зупинки його транспортного засобу, він вимкнув габаритні ліхтарі, а при русі вони працювали.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи показаннями засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі і відеозаписом з нагрудної камери відеоспостереження працівника патрульної поліції.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Однак, ч. 5 ст. 258 КУпАП передбачає, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Як вказано в позові, інспектор поліції почав складати протокол про вчинення ОСОБА_1 правопорушення незважаючи на всі його пояснення та прохання скористатися правовою допомогою при складанні процесуальних документів, на зауваження його не реагував та вказав, що штраф буде незначним, а якщо він з чимось незгодний, то зможе скористатися правовою допомогою в суді при оскарженні дій патрульного. Тобто інспектор не взяв до уваги докази, які позивач мав намір йому надати, а склав постанову про накладення адміністративного стягнення, чим порушив ч. 5 ст. 258 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 на місці зупинки оспорив допущене порушення і адміністративні стягнення, що на нього наклав інспектор поліції.

Взявши до уваги викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано вимоги чинного законодавства та позбавлено позивача можливості скористатися своїми правами на захист.

Достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами.

В цьому випадку відповідачем не надано жодних доказів дотримання вказаної вище процедури.

Відповідачем заявлено клопотання про перегляд відеозапису з нагрудного знаку патрульного як доказу вчинення адміністративного правопорушення, однак вказаний відеозапис не внесений до постанови про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 , тому не може бути розцінений судом як доказ.

Суд вказує, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Отже, із зазначених обставин справи видно, що в даному випадку відсутня належна доказова база, яка підтверджує факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовує правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення та необхідності її скасування.

Тому, суд вважає за потрібне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 528894 від 24.06.2020, що винесена стосовно ОСОБА_1 інспектором взводу № 1 роти №1 батальйону УПП в Житомирській області за ч.1 ст.121 КУпАП і провадження у вказаній справі закрити;

Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 139 КАС України судом не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 9, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, ст.ст. 247, 251, 258, 289, 293 КУпАП, суд,-

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до відділу УПП в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 528894 від 24.06.2020, що винесена стосовно ОСОБА_1 інспектором взводу № 1 роти №1 батальйону УПП в Житомирській області за ч.1 ст.121 КУпАП і провадження у вказаній справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до або через відповідний суд.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку ст. 286 КАС України.

08.12.2020 складено повне судове рішення.

Суддя