Справа № 380/7786/20
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/7786/20
У Х В А Л А

з питань закриття провадження в адміністративній справі

09 грудня 2020 року

м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Лунь З.І. перевірив матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області (місцезнаходження: 81085, Львівська область, Яворівський район, с.Рясне-Руське, площа Незалежності, 1, ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області щодо відмови у задоволенні поданих ОСОБА_1 клопотань від 21.08.2020 щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність: земельної ділянки, орієнтовною площею -0,10 гектара, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі житлової забудови - 02:01. яка розташована за адресою: Львівська обл., Яворівський район, Рясне-Руська сільська рада, в межах населеного пункту с. Підрясне район вулиці Західної та земельної ділянки, орієнтовною площею - 0,12 гектара, для індивідуального садівництва, за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі сільськогосподарського призначення - 01:01. яка розташована за адресою: Львівська обл., Яворівський район, Рясне-Руська сільська рада, в межах населеного пункту с. Підрясне, район вулиці Західної;

-зобов`язати Рясне-Руську сільську раду Яворівського району Львівської області повторно сесійно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.08.2020 року, щодо надання йому дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність: земельної ділянки, орієнтовною площею - 0,10 гектара, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі житлової забудови - 02:01. яка розташована за адресою: Львівська обл., Яворівський район, Рясне-Руська сільська рада, в межах населеного пункту с. Підрясне район вулиці Західної та земельної ділянки, орієнтовною площею - 0,12 гектара, для індивідуального садівництва, за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі сільськогосподарського призначення - 01:01. яка розташована за адресою: Львівська обл., Яворівський район, Рясне-Руська сільська рада, в межах населеного пункту с.Підрясне район вулиці Західної та надати відповідний дозвіл;

-стягнути з відповідача на користь позивача за завдану протизаконним рішенням моральну шкоду в розмірі статистичної середньомісячної заробітної плати в липні 2020 року по Львівській області в сумі - 10530,00грн.

Відповідач звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі з тих підстав, що спір у цій справі не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, вважаючи, що дії позивача щодо отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою спрямовані на отримання земельної ділянки у власність.

Вирішуючи питання щодо закриття провадження у цій справі,суд виходить з такого.

За нормами п. «б» ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, серед іншого, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно із ч. 1 ст. 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною 3 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За правилами ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із ч. 7 цієї статті ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 10 ст. 118 ЗК України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та визначені органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів з клопотанням на отримання дозволу для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, за результатами розгляду якого встановлені ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Предметом спору в цій справі є рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області про відмову у задоволенні клопотання позивача щодо надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Питання, пов`язаного з визнанням права власності на земельну ділянку та оспорюванням права власності інших осіб, у позивача не виникало.

Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю його прийняття.

Відтак, покликання відповідача, як на підставу закриття провадження у цій справі, на отримання позивачем у майбутньому земельних ділянок у власність є припущенням відповідача.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач під час прийняття спірного рішення здійснював владні управлінські функції, оскільки в цих правовідносинах орган місцевого самоврядування реалізовував свої контрольні функції у сфері управління діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права в подібних правовідносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року (справа № 536/233/16-ц), 24 квітня 2018 року (справа № 401/2400/16-ц), 30 травня 2018 року (справа № 826/5737/16), 19 червня 2018 року (справа № 922/864/17), від 09 жовтня 2019 (справа № 605/567/17).

Таким чином, підстави для закриття провадження у цій справі відсутні, тому суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження.

Керуючись ст.ст. 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

відмовити у задоволенні клопотання Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області про закриття провадження у справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Лунь З.І.