Справа № 826/7878/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

03 грудня 2020 року м. Київ № 826/7878/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., секретаря судового засідання Ващенко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про відвід головуючому судді в адміністративній справі:

заОСОБА_1
доДержавної міграційної служби України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: Адамишин А.В.

перекладач: Трегубова О.Г.

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Так, у судовому засіданні, що відбулося 03.12.2020 позивач, після оголошення судом закінчення стадії клопотань, заявив судді Мазур А.С. відвід, який оголосив усно. Так, відвід обґрунтований тим, що 02.12.2020, прослухавши технічний запис судового засідання, яке відбулося 24.11.2020, позивач дізнався про упередженість головуючого судді, яка полягає у її твердженнях, що апеляційна скарга на рішення суду повинна бути подана державною мовою. Так, на переконання заявника, вищевказане висловлювання судді Мазур А.С. свідчить про те, що остання вже прийняла рішення про відмову у задоволенні вищевказаного позову та, порушивши стадії ведення судового процесу, роз`яснила позивачу наперед порядок оскарження судового рішення, що у свою чергу, є останньою стадією розгляду справи. Окрім того, суддя Мазур А.С. допустила процесуальне порушення, залучивши перекладача по справі не у підготовчому засіданні, а у судовому, чим допустила порушення прав позивача.

Представник відповідача проти вказаного клопотання заперечив, посилаючись на те, що позивач вчиняє дії, які спрямовані на затягування судового процесу.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу.

Отже, головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Так, згідно з практикою Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Саме тому, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Як на підставу для відводу судді , заявник, зокрема, посилається на те, що суддя виявила свою неупередженість у розгляді даної справи та зазначила, що апеляційний порядок оскарження судового рішення здійснюється державною мовою, на що суд зазначає наступне.

Головуючим суддею неодноразово наголошувалося позивачу та його представнику за договором про надання безоплатної правової допомоги про необхідність введення документації судової справи державною мовою та зазначено про те, що заявлені позивачем письмові клопотання повинні бути викладені державною мовою, у зв`язку з чим, представнику позивача було надано час для ознайомлення з матеріалами судової справи та підготовки клопотань, які має намір заявити позивач. Натомість, позивач та його представник вимоги суду не виконали, з матеріалами справи не ознайомилася, клопотання, викладені державною мовою не подали, до того ж, представник позивача у судове засідання не з`явився. У зв`язку з викладеним, судом повторно наголошено на тому, що судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою та наведено приклад про апеляційне оскарження справи, який був сприйнятий позивачем на власну користь.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Аналогічного висновку дійшов також Верховний Суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 14.07.2020 по справі № 826/11409/17.

У свою чергу, суд звертає увагу заявника, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, а відтак, у

заяві не наведено обставин, передбачених ст. 36, ст. 37 Кодексу адміністративного судочинства України, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що згідно вимог ч. 3 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивач був присутній на судовому засіданні, що відбулося 24.11.2020, крім того, останньому, з метою дотримання його процесуальних прав та інтересів, було забезпечено перекладача та представника, що фактично дає підстави стверджувати про обізнаність позивача із твердженнями судді, що апеляційна скарга на рішення суду повинна бути подана державною мовою, як підставу для відводу ще на минулому засіданні, доказів того, що останній дізнався про наявність підстав для відводу саме 02.12.2020, суду надано не було, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позивач звернувся із заявою про відвід поза межами процесуального строку, визначеного ч. 3 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо тверджень заявника про порушення суддею Мазур А.С. процедури залучення перекладача, як підставу для відводу, то суд приходить до висновку, що в заяві про відвід судді не наведено обставин, передбачених ст. 36, ст. 37 Кодексу адміністративного судочинства України, які б свідчили про наявність підстав для відводу у даній справі, натомість висловлена незгода позивача із процесуальними діями судді. Суд зазначає, що відвід, заявлений фактично до негоди з усіма процесуальними діями.

При цьому ч. 4 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За приписами ч. 4 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи те, що відвід судді був заявлений у судовому засіданні, така заява розглянута з урахуванням вимог абз. 2 ч. 4 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 241-243,248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Мазур А.С. від розгляду адміністративної справи №826/787/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.С. Мазур