Справа № 640/29277/20
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

07 грудня 2020 року місто Київ № 640/29277/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Літвінова А.В., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовом ОСОБА_1

до Держави України в особі Державної казначейської служби України

треті особи Верховна Рада України,

Кабінет Міністрів України,

Пенсійний фонд України в особі Головного управління Пенсійного

фонду України в Харківській області

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Держави України в особі Державної казначейської служби України, треті особи Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, Пенсійний фонд України в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просить суд:

- зобов`язати Державну казначейську службу України (код ЄДРПОУ - 37567646) здійснити відшкодування за рахунок коштів Державного бюджету України майнової (матеріальної) шкоди та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної протиправними (незаконними) рішеннями і діями органів державної законодавчої влади та протиправною бездіяльністю органів державної виконавчої влади, шляхом перерахування (безспірного списання) з відповідного казначейського рахунку, на якому обліковуються кошти державного бюджету, на користь ОСОБА_1 (ід. код НОМЕР_1 ) грошових коштів в сумі 499 369 гривень 32 копійки (чотириста сімдесят дві тисячі триста шістдесят дев`ять гривень тридцять дві копійки), з яких на відшкодування матеріальної шкоди 472 369 грн. 32 коп. (чотириста сімдесят дві тисячі триста шістдесят дев`ять гривень тридцять дві копійки) та на відшкодування моральної шкоди - 27 000 грн. 00 коп. (двацять сім тисяч гривень).

Пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

З аналізу наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин, адже визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Так, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з даним позовом, позивач зазначає, що на виконання Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі №520/6181/2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснило перерахунок призначеної позивачу ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2020 в розмірі 33 439 грн. 96 коп. на місяць. Попередній перерахунок пенсії проводився Управлінням Пенсійного фонду У країни в Московському районі міста Харкова з 01.12.2015 в розмірі 15 944 грн. 80 коп. Таким чином, на думку позивача, за період з 01.10.2017 по 31.12.2019 впродовж 27 місяців позивачу завдано матеріальної шкоди згідно наступного розрахунку: (33 439,96-15 944,80)х27=17 495,16x27=472 369,32 грн. Також, за період з 01.10.2017 по 31.12.2019 впродовж 27 місяців позивачу завдано моральної шкоди згідно наступного розрахунку: 1000,00 х 27 =27 000, 00 грн. Загальну суму завданої шкоди позивач зазначає 472 369,32 грн.+27000грн.=499 369 грн. 32. коп.

Крім того, в обгрунтування позову позивач посилається на норми цивільного законодавства щодо цивільно-правової відповідальності держави за завдану матеріальну та моральну шкоду містяться в Цивільному кодексі України, а саме: пункти 3,4 частини 2 статті 11; пункти 8, 9, 10 частини другої статті 16; статті 21, 22, 23, 174; частини першу та третю статті 386; частину другу статті 393; частину першу статті 625; частину першу статті 1166; частини першу, другу статті 1167; частину першу статті 1170; частину першу статті 1173; частину першу статті 1175 Цивільного кодексу України.

На переконання позивача, саме бездіяльністю як держави, так і Управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області порушено право останнього на законне очікування на отримання єдиного виду доходу - пенсії.

Згідно з частиною п`ятою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Таким чином, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

Дана правова позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 06.06.2018 у справі №820/1203/17 та правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 26.10.2016 у справі №813/4972/13-а.

Крім того, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі №803/3/18 під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У даному випадку публічно-правовий спір щодо невиплати пенсії позивача вирішений рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі №520/6181/2020.

Виходячи зі змісту заявленої вимоги, суд констатує, що остання спрямована на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок невиплати пенсії позивачеві з 01.10.2017 по 31.12.2019.

При цьому, указана вимога не поєднана з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, що свідчить про приватноправовий характер спірних правовідносин.

Вимоги позивача стосуються лише відшкодування шкоди, як матеріальної, так і моральної.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного у сукупності, враховуючи, що позивачем не заявлено у даному позові вимогу вирішити публічно-правовий спір, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

Згідно з частиною п`ятою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до вимог частини шостої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суд роз`яснює позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 170, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі №640/29277/20 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, треті особи Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, Пенсійний фонд України в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка її подала. Копія позовної заяви залишається в суді.

3. Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.