Справа № 500/3197/20
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3197/20

03 грудня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Порплиці Т.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області (далі відповідач, Зборівська міська рада), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність щодо не розгляду клопотань ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

зобов`язати Зборівську міську раду Зборівського району Тернопільської області усунути бездіяльність у розгляді клопотань ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки шляхом зобов`язання розглянути у строки та в порядку, визначеному законом, відповідне клопотання від 03.08.2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту с.Воківці Зборівського району Тернопільської області та прийняти рішення стосовно затвердження розробленої документації із землеустрою і передачі земельної ділянки у власність.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Зборівської міської ради восьмого скликання сорок третьої сесії від 20.02.2020 року за №3428 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 " позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення (кадастровий номер :01:001:1311), розташованої за межами населеного пункту с.Вовківні, Зборівського району, Тернопільської області. На замовлення позивача розроблено та передано погоджений в установленому порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту с.Вовківці, Зборівського району Тернопільської області. Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ -020 від 01.04.2020 року слідує, що у Державному земельному кадастрі сформовано земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0597 для ведення особистого селянського господарства. Позивач 28.05.2020 року та 03.08.2020 року звертався про затвердження розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак відповідач залишив без вирішення вказані звернення та не провів їх розгляд у встановленому законом порядку та не прийняв рішення стосовно порушеного питання.

Позивач вважає таку бездіяльність органу місцевого самоврядування протиправною, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 27.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 24.11.2020 року.

На виконання вимог вказаної ухвали, Зборівською міською радою 18.11.2020 року подано до суду відзив на позов (а.с.38-39). Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивачем було виготовлено проект землеустрою та подано до Зборівської міської ради заяву від 28.05.2020 року про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, однак відповідного рішення не прийнято з поважних причин. Зазначений проект землеустрою виготовлений на замовлення позивача порушує права третіх осіб па право приватизації земельних ділянок що перебувають у користуванні громадян ОСОБА_2 0,3200 га, ОСОБА_3 0,5000 га у відповідності до рішення сесії Вовчківської сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 01.03.2001 року "Про виділення із земель запасу для ведення особистого підсобного господарства присадибні ділянки в тимчасове користування", зокрема ч.3 ст.116 Земельного Кодексу України (далі ЗК України) передбачає право на безоплатну приватизацію земельних ділянок що перебувають у користуванні громадян.

Враховуючи те, що задоволення позовних вимог спричинить порушення права на безоплатну приватизацію земельних ділянок які перебувають у користуванні третіх осіб, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 24.11.2020 року, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), залучено до участі в справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Розгляд справи відкладено на 03.12.2020 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві (а.с.1-4), просив позов задовольнити в повному обсязі. Наголосив, що відповідач з невідомих позивачу причин, тривалий час, в супереч вимогам ч.9 ст.118 Земельного кодексу України (далі ЗК України), ухиляється від прийняття рішення, чим грубо порушує гарантовані законом права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:1311.

Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явились, хоча Зборівська міська рада та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду відповідно до ст.124, 126 КАС України, що в силу приписів ст.205 КАС України не перешкоджає розгляду справи судом за відсутності таких учасників справи.

Судом встановлено, що позивачу рішенням Зборівської міської ради восьмого скликання сорок третьої сесії від 20.02.2020 року за №3428 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 " надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення (кадастровий номер :01:001:1311), розташованої за межами населеного пункту с.Вовківні, Зборівського району, Тернопільської області (а.с.15 зворот).

На замовлення ОСОБА_1 , державним підприємством "Центр Державного земельного кадастру" розробило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.12-31). Вказаний проект погоджений висновком Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 16.03.2020 року №5596/82-20 (а.с.28 зворот). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ -020 від 01.04.2020 року у Державному земельному кадастрі сформовано земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0597 для ведення особистого селянського господарства (а.с.7-9).

Позивач 28.05.2020 року та 03.08.2020 року звертався до Зборівської міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0000 га за кадастровим номером :01:001:0597, розташованою за адресою Тернопільська область, Зборівський район, Вовчіківська сільська рада, для ведення особистого селянського господарства (а.с.10). Однак рішення стосовно порушеного питання прийнято не було.

Не погодившись із такою бездіяльністю органу місцевого самоврядування, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення, дій чи бездіяльності відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Водночас, згідно з п.34 ч.1 ст.26, п.2 ст.77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 ЗК України).

Як передбачено ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено ст.118 ЗК України.

Згідно ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами абз.1 ч.7 ст.118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно із ч.8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч.9 ст.118 ЗК України).

Частинами 10 та 11 ст.118 ЗК України визначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому, з вищенаведених норм ЗК України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому ст.186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку ст.186-1 ЗК України, норми ст.118 ЗК України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивач отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки та замовив проектну документацію, яка була розроблена та погоджена в установленому порядку.

Такий погоджений проект землеустрою було подано відповідачу для затвердження, проте жодного рішення Зборівською міською радою з даного питання прийнято не було.

Отже, відсутність рішення про погодженого проекту землеустрою або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду, із наведенням обґрунтованих підстав такої відмови, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Відтак, у спірних право-відносинах має місце протиправна бездіяльність.

Як передбачено п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч.4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку з ч.2 ст.2 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Однак, як і будь-який інший спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

При цьому, як зазначає Зборівська міська рада, проект землеустрою, виготовлений на замовлення позивача, порушує права третіх осіб на право приватизації земельних ділянок що перебувають у користуванні громадян ОСОБА_2 - 0,3200 га, ОСОБА_3 - 0,5000 га, у відповідності до рішення сесії Вовчківської сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 01.03.2001 року "Про виділення із земель запасу для ведення особистого підсобного господарства присадибні ділянки в тимчасове користування". Вказане рішення було подано і позивачем разом з заявою від 03.08.2020 року про затвердження проекту землеустрою, у відповідності до якого у користуванні ОСОБА_1 знаходилась земельна ділянка площею 0,9000 га (а.с.29). Однак, відповідачем належним чином не обґрунтовано, яким чином троє осіб отримали дозвіл на розробку проекту землеустрою на спірну земельну ділянку і кому на яких підставах Зборівська міська рада розгляне питання затвердження проекту землеустрою вказаної земельної ділянки.

Разом з тим, суб`єкт владних повноважень не використав надане йому законом право на прийняття одного з рішень за наслідками розгляду проекту землеустрою, що виключає можливість захисту порушене право позивача в обраний ним спосіб зобов`язання прийняти рішення передбачене ч.9 ст.118 ЗК України.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах достатнім та належним способом захисту порушеного права позивача, за встановлених обставин, є визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 03.08.2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у строки та в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність щодо не розгляду заяв ОСОБА_1 від 28.05.2020 року, 03.08.2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

Зобов`язати Зборівську міську раду Зборівського району Тернопільської області розглянути заяви ОСОБА_1 від 03.08.2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки шляхом у строки та в порядку, визначеному законом.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 грудня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Зборівська міська рада Зборівського району Тернопільської області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Б. Хмельницького, 13,м. Зборів, Тернопільська область,47201 код ЄДРПОУ/РНОКПП 04058410);

третя особа:

- ОСОБА_2 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП )

- ОСОБА_3 (місцезнаходження/місце проживання: с. Вовчківці,Зборівський район, Тернопільська область,47224 ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.