Справа № 490/4315/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 р.м.ОдесаСправа № 490/4315/20
Головуючий в 1 інстанції: Гуденко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області (далі УПП в Миколаївській області), в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29 червня 2020 року серії ЕАМ №2757587, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, у сумі 425 грн.

Також позивач просив закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях відповідного складу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що не порушував вимоги п.8.7.3е Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР) (проїзд на заборонений, червоний, сигнал світлофора), оскільки виконував вимоги п.16.8 ПДР, який передбачає, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Позивач указує, що виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора, а один із транспортних засобів зупинився на перехресті, а тому він був вимушений покинути перехрестя вже на червоний сигнал світлофора.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що суб`єкт владних повноважень довів належними доказами скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

До такого висновку суд першої інстанції дійшов проаналізувавши відеозапис, яким зафіксовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Такий відеозапис суд вважав належним, допустимим доказом та таким, що доводить вину позивача у скоєнні правопорушення.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

У скарзі апелянт посилається на те, що суд не довів обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У доводах апеляційної скарги скаржник наполягає на тому, що виїхав на перехрещення проїзної частини на сигнал світлофору, що дозволяє рух та, відповідно до п.16.8 ПДР, повинен був закінчити свій напрямок руху, а саме: поворот ліворуч, навіть на заборонний сигнал світлофору.

На думку апелянта, судом першої інстанції не було належним чином проаналізовано, наданий суб`єктом владних повноважень, відеозапис, не вказано, якими діями і які норми ПДР були порушені.

Також апелянт вважає, що наданий відеозапис підтверджує відсутність порушення ним вимог ПДР.

Відповідач, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, зазначає про необґрунтованість її доводів та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На думку відповідача, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, є наявним та підтверджується наданим відеозаписом правопорушення.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, але в судове засідання не з`явились, що надає суду апеляційної інстанції, відповідно до статті 311 КАС України, розглянути справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи свідчать про таке.

29 червня 2020 року водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Kia Sorento, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Миколаєві по пр. Богоявленському, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР.

Після цього, працівниками УПП в Миколаївській області було зупинено вказаний транспортний засіб та складено постанову серії ЕАМ № 2757587 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Аналіз судового рішення свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки суб`єкт владних повноважень довів належними доказами обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

До такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов враховуючи таке.

За правилами п. 8.7.3е ПДР сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Водночас, згідно п.16.8 ПДР водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У доводах апеляційної скарги скаржник посилається на те, що керувався вимогами п.16.8 ПДР та не здійснював проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Проаналізувавши вказані доводи апелянта, дослідивши, наданий суб`єктом владних повноважень, відеозапис, який наявний в матеріалах справи, колегія суддів встановила таке.

Відеозйомка здійснюється з патрульного автомобіля, який рухається позаду автомобіля Kia Sorento, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням позивача. Далі, з відеозапису вбачається, що автомобіль перетнув дорожню розмітку 1.12 (стоп-лінія) на червоний сигнал світлофора. Позивач зупинився за дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), оскільки перед ним попереду перебували ще два транспортних засоби, які чекали зелений сигнал світлофору. У цей момент почався рух транспортних засобів з перехрещуваної проїзної частини на зелений сигнал світлофору.

Проте, водій ОСОБА_1 , не дивлячись на те, що інші учасники дорожнього руху рухаються на зелений сигнал світлофора, здійснює виїзд на зустрічну смугу, об`їжджає два транспортні засоби та здійснює поворот ліворуч на заборонний, червоний сигнал світлофора, чим порушує вимоги п. 8.7.3е ПДР.

Слід також зазначити, що, згідно п. 16.4 ПДР, забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті.

З відеозапису вбачається, що на перехресті, під час виїзду позивачем в його межі, вже знаходилось два автомобіля в його смузі руху. Тому, навіть, якщо припустити, що позивач рухався на дозволяючий сигнал світлофору, його дії містили ознаки порушення визначені п. 16.4 ПДР, за що згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді штрафу в сумі 425 грн., який аналогічний санкції оскаржуваної постанови.

Посилання апелянта на те, що він виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух є необґрунтованим, оскільки спростовується наданим, суб`єктом владних повноважень, відеозаписом, з якого судом апеляційної інстанції встановлено проїзд дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) на червоний сигнал світлофора.

Відповідно до ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, а саме: фото- або відеозаписом правопорушення.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273 - 277, 282 - 286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко