Справа № 640/21123/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року м. Київ № 640/21123/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. Військової частини НОМЕР_1

2. Військової частини НОМЕР_2

третя особа Національне агентство з питань запобігання корупції

про скасування п.1 наказу від 15.11.2018р. № 1354 та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-1), в якому просив суд:

- визнати рішення та дії військової частини НОМЕР_1 в частині не виконання умов укладеного Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України щодо додержання особистих прав і свобод, зокрема: накладення дисциплінарного стягнення оголошення догани, згідно з п.1 Наказу тимчасово виконуючого командира військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2018р. № 1354 неправомірними і незаконними;

- скасувати п.1 Наказу тимчасово виконуючого командира військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2018р. № 1354 в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення оголошення догани;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 суму заподіяної моральної шкоди, яка дорівнює установленій сумі грошової допомоги для оздоровлення на 2018 рік 14 048,10 грн. з урахуванням коефіценту тривалості негативного впливу, який буде обчислений на день винесення судового рішення у розмірі одного відсотка від вказаної суми грошової допомоги для оздоровлення за 2018 рік за кожен день дії неправомірного рішення, а також суму понесених судових витрат, які будуть встановлені судом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що оскаржуваним наказом від 15.11.2018р. № 1354 позивачу неправомірно оголошено дисциплінарне стягнення догану, оскільки у період з 03.10.2018р. по 18.11.2018р. позивач перебував у відпустці.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.01.2019р. (суддя Бояринцева М.А.) відкрито провадження у справі.

12.09.2019 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, однак ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.10.2019р. відмовлено в прийнятті їх до розгляду.

Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказаний адміністративний позов 01.11.2019р. передано судді Патратій О.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.11.2019р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

06.11.2019р., 27.02.2020р., 24.03.2020р. позивачем подавались клопотання про прискорення розгляду справи.

Відповідач-1 у визначений судом строк відзивів на позовну заяву або будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог не надав, проте на виконання вимог ухвали суду від 22.04.2020р. надав суду матеріали особової справи позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.07.2020р. залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Військову частину НОМЕР_2 .

Відповідач-2 у визначений судом строк відзивів на позовну заяву також не подав.

Згідно з частиною четвертою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

При цьому, судом враховується, що ухвала розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З огляду на викладене суд приймає рішення про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши обставини справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 01 серпня 1994 року по даний час проходить службу в Збройних Силах України, що підтверджується посвідченням офіцера ЗС України серії НОМЕР_3 .

На виконання наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) №66 від 28.02.2013, з ОСОБА_1 25.02.2013 був укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 7 років.

З 17 жовтня 2017 року на підставі наказу першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 22.08.2017 року №101 та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2017 №226 позивач зарахований до списків особового складу та приступив до виконання службових обов`язків за посадою старшого офіцера відділу комплектування офіцерським складом управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу із наказу першого заступника Міністра оборони України № 101 від 22.08.2017р. полковника ОСОБА_1 призначено старшим офіцером відділу комплектування офіцерським складом управління персоналу штабу управління оперативного командування «схід» сухопутних військ збройних сил України.

Відповідно до відпускного квитка № 699 від 01.10.2018р. полковнику ОСОБА_1 надана щорічна відпустка за 2018 рік терміном 45 діб + 1 доба святкова, а саме з 03.10.2018р. по 17.11.2018р.

Як вказує в позовній заяві позивач, 19 листопада 2018 року після прибуття з відпустки він ознайомився з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2018р. № 1354 «Про підсумки службового розслідування», згідно якого на ОСОБА_1 неправомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання службових та функціональних обов`язків та особисту неорганізованість, яка призвела до порушення порядку проходження військової служби.

На думку позивача, таке дисциплінарне стягнення є неправомірним, оскільки у період з 03.10.2018р. по 18.11.2018р. позивач перебував у відпустці.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби).

Згідно ст.16 Статуту внутрішньої служби, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Приписами ст.30 Статуту внутрішньої служби встановлено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно ст.ст. 27, 28 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), та згідно його преамбули цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Вона ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається шляхом свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів; формування правової культури військовослужбовців.

Згідно з ст. 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовців визначено ст. ст. 83-84 Дисциплінарного статуту, згідно яких на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно ст. 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

До позовної заяви позивачем додано ніким не засвідчену ксерокопію витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 15.11.2018р., яку в свою чергу було зроблено з копії, що була засвідчена ТВО начальника управління персоналу заступника начальника штабу, полковник ОСОБА_2 (а.с. 11 т.1).

Відповідно до п.1 вказаної ксерокопії витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 15.11.2018р., старшому офіцеру відділу комплектування офіцерським складом управління персоналу штабу ОСОБА_1 за неналежне виконання службових та функціональних обов`язків та особисту неорганізованість оголошена дисциплінарне стягнення «ДОГАНА».

05.04.2019р. позивачем було подано клопотання про витребування у відповідача - Військової частини НОМЕР_1 для огляду оригіналу наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 15.11.2018р. № 1354 «Про підсумки службового розслідування», а також усі матеріали вказаного службового розслідування.

Ухвалами від 22.04.2020р. та від 11.06.2020р. суд зобов`язував Військову частину НОМЕР_1 надати належним чином засвідчені матеріали особової справи ОСОБА_1 , а також його службову картку.

27.05.2019р. Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання вимог ухвали суду від 22.04.2020р. було надано лист-відповідь № 1314/21/27, відповідно до якого Військовою частиною НОМЕР_1 повідомлялось, що наказу з вказаними реквізитам у військовій частині НОМЕР_1 не існує. Також Військовою частиною НОМЕР_1 повідомлялось про неможливість надання копії матеріалів службового розслідування, оскільки наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2018р. № 1354 було продовжено строк проведення службового розслідування, яке проводив полковник ОСОБА_1 на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 21.11.2018р. № 1318 «Про призначення службового розслідування».

Ухвалою від 07.09.2020р. суд зобов`язував Національне агентство з питань запобігання корупції надати належним чином засвідчені копії заяв, звернень тощо позивача, як викривача, за період з 06.07.2017р. по 15.11.2018р.

З наданих Національним агентством з питань запобігання корупції матеріалів та пояснень вбачається, що про порушення вимог Закону іншою особою ОСОБА_3 повідомив Національне агентство 06 липня 2017 року за вхід. № ЗП-646/17. Разом з тим до Національного агентства не надходило повідомлень ОСОБА_4 стосовно можливих порушень посадовими особами військової частини НОМЕР_1 вимог абзацу першого частини третьої статті 53 Закону шляхом його притягнення до дисциплінарної відповідальності, а саме оголошення дисциплінарного стягнення - догани, згідно з пунктом 1 наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_5 від 15 листопада 2018 року № 1354. Таким чином, можливі порушення посадовими особами військової частини НОМЕР_1 вимог абзацу першого частини третьої статті 53 Закону, які є предметом розгляду Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 640/21123/18, Національним агентством не встановлювалися.

Під час розгляду справи з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, ухвалою від 24.09.2020р. суд зобов`язував Військову частину НОМЕР_1 надати:

- копію матеріалів службового розслідування, за наслідками якого було прийнято п.1 наказу від 15.11.2018р. № 1354;

- копію розпорядження командування Сухопутних військ Збройних Сил України № 116/9/кц/14983 від 29.10.2018р.;

- письмові пояснення щодо винесення догани ОСОБА_1 , згідно п.1 наказу від 15.11.2018р. № 1354, під час перебування останнього у відпустці.

27.10.2020р. Військовою частиною НОМЕР_1 у відповідь було надано заяву № 1314/21/86с від 20.10.2020р. (а.с. 196 т.2), в якій повідомлено, що наказу № 1354 від 15.11.2018р. у військовій частині не існує.

Також військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено суд, що такий захід дисциплінарного впливу як догана відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 1354 за ОСОБА_6 не обліковується. Матеріалів службового розслідування та розпорядження командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.10.2018 № 116/9/кц/ НОМЕР_5 , яке могло бути підставою для видання наказу, зазначеного в ухвалі, не знайдено. Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2018р. № 1354 стосується фінансово-господарської діяльності у військовій частині НОМЕР_6 , а призначене це службове розслідування 21.11.2018 року.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем було надано належним чином засвідчену копію наказу № 1354 від 29.11.2018р. (том.2 а.с. 198), виданого командиром військової частини НОМЕР_1 , яким продовжено строк службового розслідування, яке було призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2018 № 1318 до 28 грудня 2018 року.

Судом встановлено, що в наданому до матеріалів справи послужному списку ОСОБА_1 та Службовій картці Трібеля В.С. містяться записи про такі види стягнення як попередження, пониження, догана та сувора догана, застосовані до ОСОБА_1 протягом 2017 2020 років (том І, а.с. 246-251).

Водночас, матеріали особової справи, послужний список та службова картка ОСОБА_1 не містить як самого наказу № 1354 від 15.11.2018р., а також записів про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення на підставі наказу № 1354 від 15.11.2018р.

При цьому, суд акцентує увагу, що відповідно до пункту 2.15 Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом МО України від 26.05.2014 р. № 333 (далі - Інструкція №333), основним документом персонального обліку офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу є їхні особові справи.

У військових частинах за місцем служби офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу ведуться перші примірники особових справ, за винятком категорії офіцерів, перші примірники особових справ, які підлягають передачі штабами військових частин до вищих кадрових органів для їх зберігання і ведення: на командирів військових частин, з`єднань, начальників закладів, установ і організацій - до кадрових органів вищої інстанції; на офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу кораблів 3 і 4 рангів - до відповідних штабів за підпорядкованістю; на військовослужбовців, обраних народними депутатами України, депутатами Верховної Ради Автономної Республіки Крим або депутатами місцевих рад на виборні посади, які прикомандировуються відповідно до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад із залишенням їх на військовій службі, - до відповідних органів, установ і організацій за дорученням кадрового органу Міністерства оборони.

Особові справи на військовослужбовців, які безпосередньо займаються обліком особового складу, ведуться і зберігаються особисто начальниками відповідних штабів військових частин і кадрових органів.

Особова справа складається з послужного списку, автобіографії, фотографічної картки, атестаційних та додаткових матеріалів (п.3.3 Інструкції №333).

Отже, документи щодо проходження військовим службовцем служби, містяться в його особовій справі.

Згідно з п. 11.4 вказаної Інструкції у разі накладення на військовослужбовців наказами відповідних посадових осіб дисциплінарних стягнень («пониження в посаді», «пониження у військовому званні на один ступінь», «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю» або «позбавлення військового звання») примірники цих наказів (або витягів із них) надсилаються до кадрових органів, в яких ведеться персональний облік таких військовослужбовців, для запису в їхні облікові документи.

Оригінали (перші примірники) наказів по особовому складу зберігаються в кадрових органах, які видали ці накази. Примірники наказів по особовому складу розвідувального органу Міністерства оборони зберігаються в цьому органі (п. 11.8 Інструкції).

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017р. № 608. Так, відповідно до розділу VI «Прийняття рішення за результатами службового розслідування» за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування. Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Акт службового розслідування разом з усіма матеріалами долучається до матеріалів номенклатурної справи. Строк зберігання матеріалів службового розслідування встановлюється відповідно до законодавства. Примірники висновку акта службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції, та до відповідних структурних підрозділів органів військового управління. У випадку засудження військовослужбовця, звільнення його від кримінальної відповідальності або закриття кримінального провадження до матеріалів службового розслідування долучаються копії відповідного вироку (ухвали) суду, що набрав(ла) законної сили, інші документи, що стосуються правопорушення.

Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовець, стосовно якого проводилося службове розслідування, а у випадку, передбаченому пунктом 7 розділу V цього Порядку, також начальник органу управління Військової служби правопорядку.

Отже, всі дисциплінарні стягнення, що застосовуються до військовослужбовців, оформлюються відповідним наказом, який зберігається у кадрових органах, які видали ці накази, та підлягають внесенню облікові документи військовослужбовців.

Таким чином, суд не знаходить доказів в підтвердження того, що існує оскаржуваний позивачем наказ № 1354 від 15.11.2018р., а також що до ОСОБА_1 було застосовано таке дисциплінарне стягнення як догана згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2020р. № 1354.

У відповідності до ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

А згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час розгляду справи судом було вжито всіх процесуальних заходів по витребуванню та збиранню доказів. Однак, зібрані докази та встановлені судом обставини не дають підстави для висновку, що накладення дисциплінарного стягнення у формі догани на ОСОБА_1 згідно наказу Військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2018р. № 1354 мало місце як таке, тобто що відбулось порушення його прав з боку відповідача.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС).

У пункті 8 частини першої статті 4 КАС зазначено, що позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції стосовно заявника.

У підпункті 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення КСУ

№ 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції стосовно заявника.

В даному випадку, за відсутністю як такого оскаржуваного наказу Військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2018р. № 1354 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення суд приходить до висновку про відсутність як предмету спору взагалі по даній справі, так і про відсутність можливого порушення прав та інтересів ОСОБА_1 з боку відповідачів.

Оскільки під час розгляду справи позивачем не представлено належних доказів заподіяння йому неправомірними та винними діями відповідача шкоди, що є необхідною умовою відшкодування моральної шкоди, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню також не підлягають.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх розподілу, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій