Справа № 426/4217/20
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року справа №426/4217/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 22 липня 2020 року у справі № 426/4217/20 (головуючий І інстанції Бабічева Л.П., повний текст складений у м. Сватове Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області рядового поліції Назаренка Артема Валерійовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області рядового поліції Назаренка А.В., третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Департамент патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2394149 від 15.04.2020 року, а провадження по справі - закрити.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 22 липня 2020 року позов задоволений частково: скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2394149 від 15 квітня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., провадження по справі - закрито; в іншій частині позовних вимог - відмовлено (а.с. 71-73).

Третьою особою на рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, оскільки суд не проаналізував належним чином, не дослідив наявність скоєного позивачем правопорушення та прийняв пояснення позивача як доказ, який має більш вагоме значення, що є неприпустимим (а.с. 101-110).

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Апелянт просив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2394149 від 15.04.2020 року, винесеною відповідачем, позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. ( а.с. 4).

Зі змісту зазначеної постанови встановлено, що 15.04.2020 року о 21-57 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним у засобом TGX 26.440, номерний знак НОМЕР_1 , під час перевезення вантажу мав лише дві копії неправильно заповнених ТТН номер 5 від 15.04.2020 року, чим порушив вимоги наказу МТУ № 363 п.22 ПДР - порушення правил перевезення вантажів.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Розділ 22 Правил дорожнього руху України «Перевезення вантажу» містить пункти 22.1- 22.7.

Колегія суддів зазначає, що пункти розділу 22 ПДР не містять такого положення щодо перевезення вантажу з певною кількістю примірників товарно-транспортних накладних (ТТН) та не містять посилання на невірне заповнення товарно-транспортних накладних.

В спірній постанові вказано лише, що позивач порушив п. 22 ПДР, без зазначення конкретного пункту розділу.

Наказом Міністерства Транспорту України № 363 від 14.10.1997 року затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Привила). Правила містять розділ 11 «Правила оформлення документів на перевезення».

Пунктом 11.3 Правил, на який посилається відповідач, визначено, що товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.

Згідно п. 11.5 Правил у разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається перевізнику.

Таким чином, перевізнику для перевезення вантажу видається лише два примірника товарно-транспортної накладної, один для передачі вантажоодержувачу, інший для перевізника (водія). Третій примірник товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника).

Суд зазначає, що постанова відповідача не містить конкретного пункту ПДР України, які порушив позивач, а викладені у постанові порушення правил перевезення вантажу не передбачені розділом 22 ПДР України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач посилався на те, що він ПДР не порушував, оскільки він товарно-транспортну накладну власноруч не заповнював, копії не робив.

Згідно копії товарно-транспортної накладної № 5 від 15.04.2020 року вантажовідправник (замовник) - фермерське господарство «Соболя», вантажоодержувач - ТОВ «Оптімусагро Трейд» ВП «ЗОЕЗ», автомобільний перевізник - Приватне підприємство «Артіль-Транс», водій - ОСОБА_1 (а.с.9).

Відповідачем в спірній постанові не зазначено в чому саме полягала неправильність заповнення даної ТТН та не вказано, які норми діючого законодавства передбачають відповідальність водія за неправильне заповнення ТТН. Також в оскаржуваній постанові відповідач взагалі не зазначив підпункт, пункт ПДР України, який порушив позивач.

Згідно зі ст. 280 КУпАП відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винний позивач у його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з`ясував вказаних у даній статті обставин, передчасно виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення порушені вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП.

Згідно п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі встановлених обставин та аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про скасування спірної постанови відповідача та закриття провадження у справі.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 77, 272, 286, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - залишити без задоволення.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 22 липня 2020 року у справі № 426/4217/20 за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області рядового поліції Назаренка Артема Валерійовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 9 грудня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.В. Геращенко

Судді: Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко