Справа № 420/3762/20
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 420/3762/20
адміністративне провадження № К/9901/27300/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1
на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року
у справі №420/3762/20
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання дій протиправними та стягнення індексації грошового забезпечення,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому, відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 09 червня 2020 року, просить:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 16 серпня 2018 року включно;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 16 серпня 2018 року включно в сумі 104273,08 грн. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року, а в період з 01 березня 2018 року по 16 серпня 2018 року - березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови КМУ від 17.07.2003 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати не в повному обсязі позивачу індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року; зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за грудень 2015 року із застосуванням базового місяця (місяця, значення індексу споживчих цін в якому приймається за 1 або 100%) «січень 2008 року»; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року задоволено частково; рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо застосування місяця «січень 2008 року» як базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення позивача у період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно та в цій частині прийнято нове судове рішення, яким зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця - «січень 2008 року». В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року залишено без змін.
22 жовтня 2020 року до Верховного Суду надійшли матеріали касаційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року у справі №420/3762/20.
Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав несплати скаржником судового збору.
Надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (код 464) копія ухвали суду від 06 листопада 2020 року про залишення касаційної скарги без руху отримана скаржником 20 листопада 2020 року.
25 листопада 2020 року скаржником до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги та платіжне доручення №1535 від 24 листопада 2020 року про сплату судового збору у розмірі 1681, 60 грн.
Таким чином, особою, що подала касаційну скаргу були усунуті недоліки касаційної скарги, які були зазначені в ухвалі Верховного Суду від 06 листопада 2020 року, що дає змогу вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.
На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Разом з цим, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
З матеріалів касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді, яка не відноситься до посад, які у значенні Закону України Про запобігання корупції передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища та спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем публічної служби, справа є незначної складності.
Як слідує із змісту оскаржуваних судових рішень, предметом розгляду даної справи є визнання протиправними дії суб`єкта владних повноважень щодо не нарахування та не виплати позивачу в повному обсязі індексації грошового забезпечення та стягнення частини індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
Скаржник зазначає, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки витрати, що залежать від визначення базового місяця є неспівмірними при визначенні базового місяця січень 2008 року або січень 2016 року, в той час скаржник вважає, що позивачу взагалі має бути відмовлено у задоволені позову саме з цих підстав.
Водночас, колегія суддів зауважує, що потреба у формуванні єдиної правозастосовчої практики виникає, передусім, у тих випадках, коли практики з певного питання немає взагалі і її потрібно сформувати, або відсутня єдність у вже сформованій практиці з певного питання.
Однак, наведені скаржником доводи не свідчать про наявність жодної із вказаних вище умов, заявник жодним чином не посилається на різноманітність такої практики, не зазначає норму права та правовідносини, які вона врегульовує, що потребують висновку Верховного Суду стосовно питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
При цьому, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, встановлених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, мотиви, наведені у касаційній скарзі, зводяться лише до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування норм законодавства, яким врегульовані питання виплати індексації грошового забезпечення та стягнення відповідної індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення.
Отже, оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів констатує, що скаржником не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційної скарги.
За таких обставин, Верховний Суд зазначає, що оскільки пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції лише у разі, якщо скаржником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї правової норми, проте відповідачем таких винятків не зазначено, а аргументи касаційної скарги зводяться до тлумачення матеріальних і процесуальних норм, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Крім цього, у касаційній скарзі як на підставу до відкриття касаційного провадження у цій справі, скаржник наводить пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, натомість зазначає про відсутність таких постанов в провадженні Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
При цьому, Верховний Суд звертає увагу, що лише загальні посилання на неврахуванням в оскаржуваному судовому рішенні висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах за відсутності посилання на відповідні постанови Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження.
У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження Військовою частиною НОМЕР_1 порушено питання про визнання причин пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновлення такого строку.
В обґрунтування такого клопотання зазначено, що вперше скаржником направлено касаційну скаргу до Верховного Суду 21 вересня 2020 року, тобто у строк, передбачений КАС України для касаційного оскарження .
Проте, ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року касаційну скаргу було повернуто скаржнику у зв`язку з недоведеністю представником відповідача наявності повноважень на представництво.
Згідно зворотного поштового повідомлення (штрих-код 031) копію ухвали Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року отримано скаржником 16 жовтня 2020 року, а 22 жовтня 2020 року направлено повторно до Верховного Суду.
Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтоване тим, що у разі повернення касаційної скарги Верховним Судом заявник має право в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Відповідно до вимог частини третьої статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Розглянувши обгрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, Суд дійшов висновку про поважність причин його пропуску та наявність підстав для його поновлення.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 329, 248, 328, 333 КАС України, Суд, -
УХВАЛИВ:
1. Клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
2. Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.
3. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року у справі №420/3762/20
4. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

.................................
..................................
..................................

А.В. Жук
Н.М. Мартинюк
Ж.М. Мельник-Томенко
Судді Верховного Суду