Справа № 240/15197/20
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 113070200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Майстренко Н.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Обербуд" до Державної служби України з безпеки на транспорті, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області про визнання протиправними та скасування припису і постанови,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Обербуд" звернулось з позовом до суду, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить:
- визнати протиправним та скасувати припис Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області від 26.08.2020 №0072434 щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт, складений за результатами перевірки, проведеної 07.07.2020;
- судові витрати покласти на відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.
Ухвалою суду від 28.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що нормами чинного законодавства визначається обов`язковість для проведення перевірки наявності відповідного направлення на перевірку, проте жодних документів на підтвердження повноважень щодо проведення перевірки та можливе здійснення габаритно-вагового контролю не надавалось. В акті про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом немає посилання на вимірювальне або зважувальне обладнання, яке було використано посадовими особами Укртрансбезпеки у Полтавській області при проведенні габаритно-вагового контролю ТЗ. Також зазначає, що ТОВ "Обербуд" відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 не є власником вантажного автомобіля MAN № НОМЕР_2 , тому не є перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт" та не може нести відповідальність.
У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволені позову. Зазначає, що за результатами зважування транспортного засобу складено акт від 07.07.2020 №222428 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, довідку від 07.07.2020 №0023994 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт від 07.07.2020 №042754 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок від 07.07.2020 №042754 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким нараховано плату за проїзд у розмірі 250,29 євро.
У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несе саме перевізник, однак позивач не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт".
Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області 07.07.2020 на 171 км а/д Р-60 Кролевець-Конотоп-Ромни-Пирятин, під час проведення рейдової перевірки на підставі направлення на перевірку від 06.07.2020 №008082 проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу MAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , про що був складений акт від 07.07.2020 №222428.
Як зазначено у даному акті перевірки, під час надання послуг при перевезенні вантажу порушено норми абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки мав місце факт навантаження на одиночну вісь транспортного засобу 12,38 т при дозволених 11 т, що складає на 12,5% більше від встановлених законодавством габаритно-вагових норм.
Як зазначено у приписі від 26.08.2020, підставою для його прийняття стало порушення вимог п. 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879, що полягало у здійсненні перевезення вантажу з перевищенням нормативних вагових параметрів без внесення плати за такий проїзд та без повідомлення про це територіальний орган Укртрансбезпеки.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).
Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Згідно п.п. 1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.
Відповідно до пункту 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Підпунктами 15 п. 5 названого Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування
Відповідно до норм ст. 6 Закону №2344-III державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).
Відповідно до п. 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
За приписами п. 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, в тому числі державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
За приписами п. 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Згідно п.15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтею 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення вантажів.
Проведення рейдової перевірки, яка мала місце у даній справі, відповідає наведеним положенням чинного законодавства, відповідачем правомірно при здійсненні габаритно-вагового контролю у спірному випадку перевірявся транспортний засіб на дотримання вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" та правил надання послуг пасажирським і вантажним автомобільним транспортом.
Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що підставою для її прийняття слугував факт порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, а саме ст. 48 Закону №2344-III, відповідальність за що передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ.
Безспірно, в силу вимог ст. 48 Закону №2344-III для здійснення внутрішніх перевезень вантажів необхідні, окрім інших, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, а у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Відповідно до вимог абзацу третього частини першої статті 60 Закону №2344-III за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 60 цього ж Закону №2344-III за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд враховує, що згідно пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, в тому числі наявність чи відсутність дозволу або документу про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначається правовими нормами Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (надалі - Порядок №879).
Підпунктами 3, 4 пункту 2 Порядку №879 визначено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
За приписами вимог п. 15 Порядку №879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль, до яких відноситься Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області.
Відповідно до вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
За результатами зважування транспортного засобу складено акт від 07.07.2020 №222428 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, довідку від 07.07.2020 №0023994 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт від 07.07.2020 № 042754 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок від 07.07.2020 № 042754 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд у розмірі 250,29 євро.
Таким чином, факт перевищення осьового навантаження понад нормативно допустимі параметри підтверджується наданими відповідачем доказами та не спростований позивачем.
У свою чергу, аргументи позивача стосовно того, що габаритно-ваговий контроль здійснений без дотримання вимог чинного законодавства не спростовують факту допущеного порушення, а також не відповідають дійсності.
Так, наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255 затверджено Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування (далі - Вимоги).
Відповідно до п. 8 Вимог вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.
Відповідно до акту обстеження майданчика для здійснення габаритно-вагового контролю біля с. Млин Лохвицького району на км 171+884 автомобільної дороги Р-60 Кролевець-Конотоп-Ромни-Пирятин від 30.08.2018 встановлено, що існуючий майданчик відповідає нормативним вимогам щодо проведення зважувань.
Отже, відповідачем доведено достовірність та правильність результатів вимірювань при здійсненні зважування транспортного засобу та визначенні навантажень на осі транспортного засобу та його загальної ваги. У суду немає підстав ставити під сумнів надані відповідачем докази.
Натомість, твердження позивача стосовно того, що ним не можуть бути ідентифіковані вказані ваги як такі, що залучались до габаритно-вагового контролю, є безпідставними, оскільки в силу вимог ч. 1 ст. 77 КАС України на кожну сторону покладається обов`язок доведення тих обставин, на яких ґрунтуються її вимоги, зважаючи на що суд не може спростовувати усі припущення позивача.
Суд ще раз наголошує на тому, що позивачем не надано жодних доказів в підтвердження того факту, що транспортний засіб здійснював рух у межах гранично допустимого навантаження. Усі його доводи зводяться виключно до порушень при фіксації факту перевантаження транспортного засобу, які, на його думку, були допущені відповідачем, однак не до спростування наявності такого факту.
Натомість, відповідачем підтверджено, що під час перевірки транспортного засобу MAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , виявлено факт навантаження на одиночну вісь 12,38 т при дозволених 11 т, що складає на 12,5 % більше від встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що є підставою для притягнення позивача до відповідальності.
При цьому, суд вважає, що саме позивач є належним суб`єктом, до якого має бути застосований адміністративно-господарський штраф.
Так, Закон України №2344-III регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.
Відповідно до ст. 1 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Згідно наданої водієм під час перевірки уповноваженим особам товарно-транспортної накладної від 0707.2020 №7677 в графі автомобільний перевізник відступі будь-які дані, лише зазначено у відповідній графі прізвище водія - ОСОБА_1 .
При цьому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на вантажний автомобіль MAN № НОМЕР_2 видане саме Товариству з обмеженою відповідальністю "Обербуд", а відтак у суду немає підстав ставити під сумнів той факт, що перевезення здійснювалось саме цією юридичною особою. Доказів протилежного суду надано не було. Той факт, що у свідоцтві про реєстрацію ТЗ позивач зазначений як такий, що не набув права власності на автомобіль, пов`язано виключно з цивільно-правовими моментами визначення дати набуття такого права, у тому числі і щодо проведення остаточного розрахунку за вартість автомобіля, а не з належністю цього транспортного засобу та права користування ним іншій особі.
У свою чергу, Закон України №2344-ІІІ при ідентифікації автомобільного перевізника взагалі не оперує поняттям "власника", а визначає його як особу, яка надає послугу. Матеріали даної справи не містять жодних доказів, які б вказували на те, що 07.07.2020 о 19:46 на 171 км а/д Р-60 Кролевець-Конотоп-Ромни-Пирятин послуги з вантажного перевезення надавались будь-якою іншою особою, відмінною від ТОВ "Обербуд". При цьому, якщо вантажне перевезення, за твердженням позивача, здійснювалось не ТОВ "Обербуд", то доволі сумнівними для суду видаються обґрунтування позовних вимог по суті допущених відповідачем порушень.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29).
За обставин, які склались у даній справі, під час перевірки транспортного засобу беззаперечно виявлено порушення вимог статті 48 Закону №2344-III, п. 22.5 ПДР України, а саме: виявлено факт навантаження на одиночну вісь транспортного засобу 12,38 т при дозволених 11 т, що складає на 12,5% більше від встановлених законодавством габаритно-вагових норм. При цьому, у перевізника був відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами. Відповідальність за дане порушення визначена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-III.
Пунктом 31-1 Порядку № 879 встановлено, що якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
Суд не перевіряє правильність розрахунку плати за проїзд, у тому числі й такої його складової як відстань перевезення, оскільки цей розрахунок не є предметом оскарження у даній адміністративній справі.
Лише з точки зори процедури притягнення до відповідальності суд констатує, що при здійсненні внутрішніх перевезень вантажу транспортним засобом марки MAN № НОМЕР_2 з перевищенням нормативних вагових параметрів перевізником не внесено плату за проїзд та не повідомлено про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки, чим порушено п. 31-1 постанови КМУ від 27.06.2007 №879, у зв`язку з чим відповідачем законно запропоновано приписом від 26.08.2020 №0072434 позивачу усунути виявлені порушення у строк до 09.09.2020.
Так, пунктом 31 Порядку №1567 передбачено, що за результатами розгляду справи про порушення керівник органу державного контролю або його заступник за наявності підстав виносить припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт. Припис підлягає обов`язковому виконанню в зазначений у ньому строк. Про виконання припису уповноважена особа суб`єкта господарювання повинна письмово повідомити керівникові органу державного контролю. Припис складається за формою згідно з додатком 6 у двох примірниках, один з яких видається уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.
Позивачем не надано доказів, які б свідчили про виконання оскаржуваного припису або про його протиправність.
Зважаючи на відмову у задоволенні позову, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258, 263 КАС України, суд
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Обербуд" відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України.

Повне судове рішення складене 09.12.2020.

Суддя Н.М. Майстренко