Справа № 620/3683/19
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 620/3683/19

адміністративне провадження № К/9901/33457/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Олендера І.Я., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 у справі №620/3683/19 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги,

в с т а н о в и в:

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС у Чернігівській області 04.12.2020 звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Також, як вбачається зі змісту поданої відповідачем касаційної скарги, останній, у зв`язку з пропуском процесуального строку на касаційне оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 у справі №620/3683/19 ставить питання про його поновлення.

При вирішенні питання про відповідність поданої відповідачем касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Верховним Судом встановлено наступне.

Як слідує з матеріалів касаційної скарги, Головне управління ДПС у Чернігівській області раніше вже зверталось з касаційною скаргою до Верховного Суду, втім ухвалою від 23.10.2020, а вподальшому ухвалою від 12.11.2020 Верховний Суд повертав подані відповідачем касаційні скарги як такі, що не містили підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі.

За результатом перевірки змісту поданих у цій справі касаційних скарг, Верховним Судом було встановлено, що як на підставу касаційного оскарження судових рішень відповідач посилається на положення пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вказуючи на відсутність правового висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

При цьому, у вказаних ухвалах Верховного Суду зазначалося, що у разі подання касаційної скарги на цій підставі недостатньо самого лише зазначення відсутність правового висновку Верховного Суду.

Верховний Суд звернув увагу відповідача, що подаючи касаційну скаргу на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Суд також зазначив, що вказана скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування мало ставитися перед судами попередніх інстанцій в межах правових підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях або надали, як на думку скаржника, неправильно.

Касаційна скарга повинна містити посилання на відповіді норми (норму) права стосовно якої відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування цієї норми права у подібних правовідносинах. Скаржник повинен навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Втім, під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання Головним управлінням ДПС у Чернігівській області вимог статті 330 КАС України, Судом встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судових рішень у касаційному порядку.

Суд наголошує, що Верховним Судом вже роз`яснювалося скаржнику, що відповідно до положень частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статті 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Звертаючись до суду з касаційною скаргою втретє, а саме 04.12.2020, відповідач не виправив недоліків касаційної скарги, на які вказав Верховний Суд, зокрема в ухвалі від 12.11.2020. Касаційна скарга повністю дублює зміст тієї касаційної скарги, яка вже була повернута Судом (12.11.2020) як така, що не містила підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу відповідач доводить, що відсутність висновку у подібних правовідносинах пояснюється тим, що в розглядуваній справі спірними правовідносинами є доведеність реальності господарської операції з поширення рекламних матеріалів, послуг з рекламної розсилки, рекламних послуг у ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Авіоніка-Транс», віднесення до складу витрат бухгалтерських послуг наданих на його користь іншим суб`єктом господарювання (пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України). Відповідач вказує, що суть порушення полягає в непідтвердженні фактів придбання платником податків послуг у контрагентів, лише їх документальне оформлення без реального здійснення господарської та іншої економічної діяльності та правомірність формування витрат.

Також відповідач вказує, що у даній справі дослідженню підлягають сама суть господарських відносин та їх реальність з оцінкою саме первинних документів, наявних в матеріалах справи, що не було зроблено судами попередніх інстанцій, чим порушено положення статті 242 КАС України.

Контролюючий орган стверджує, що дана справа має резонансний характер та виняткове значення для Головного управління ДПС у Чернігівській області, що також на його думку, надає відповідачу право на касаційне оскарження.

Натомись Головне управління ДПС у Чернігівській області не зазначає, у чому полягає неправильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, яку саме норму права судами застосовано неправильно, висновок щодо застосування якої, на думку скаржника потребує висновку Верховного Суду.

Посилаючись на положення статті 328 КАС України, скаржник доводить, що суди першої та апеляційної інстанцій у своїх рішеннях неправильно застосували норми, діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, що на думку відповідача, призвело до неправильного вирішення спору, що свідчить виключно як не згоду скаржника з висновком суду здійснену по факту оцінки доказів.

Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише виклад обставини справи, встановленні контролюючим органом під час перевірки порушення, аналіз господарських операцій позивача з контрагентами, цитування норм Податкового кодексу України та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з абстрактним зазначенням, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права. Фактично, доводи касаційної скарги зводяться до того, що на переконання скаржника, суди попередніх інстанцій неправильно оцінили наявні у матеріалах справи докази, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні статті 328 КАС України.

Верховний Суд наголошує, що звертаючись з касаційною скаргою втретє, відповідач жодним чином не виправив виявлені судом під час попередніх звернень недоліки касаційної скарги. Текст касаційної скарги є ідентичним попередній касаційній скарзі та не містить передбачених КАС України підстав для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Зазначене свідчить виключно про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому неодноразово надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.

Системний аналіз положень статей 328, 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Ухвалами Верховного Суду вже надавалися вичерпні роз`яснення щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати в частині визначення підстав, натомість, ці роз`яснення так і не були враховані скаржником, у зв`язку з чим подана касаційна скарга підлягає поверненню.

Згідно пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин та з урахуванням наданих судом роз`яснень вимог, яким має відповідати касаційна скарга в частині викладення підстав оскарження судових рішень в касаційному порядку, та які так і не були враховані і виправлені скаржником, касаційна скарга Головного управління ДПС у Чернігівській області підлягає поверненню як така, що не містить умотивованих підстав (підстави) касаційного оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 у справі №620/3683/19. Посилання відповідача на приписи статті 242 КАС України не підміняють визначення таких.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

За таких обставин касаційну скаргу необхідно повернути скаржнику.

Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 у справі №620/3683/19 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги - повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Я. Олендер