Справа № 160/11631/20
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа-1: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", третя особа-2: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника,-
ОСОБА_1 з урахуванням уточнених позовних заяв, 23.09.2020 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа-1: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", третя особа-2: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, в якій просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу м. Києва - ВП № 62763956 від 10.08.2020 року на підставі виконавчого напису №6635 приватного нотаріуса приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича від 03.07.2020 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.08.2020 року №62763956, на підставі виконавчого напису №6635 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича від 03.07.2020 року.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що спірні оскаржувані позивачем постанови є безпідставними та підлягають скасуванню, оскільки позивач останні 10 років зареєстрований та проживає у м. Кам`янське, Дніпропетровська область, жодних боргових зобов`язань перед АТ "Фінансова компанія "Аланд" позивач ніколи не укладав.
Вказана позовна заява була направлена ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 21.09.2020 року, що підтверджується відтиском штемпелю на конверті.
03.12.2020 року засобами електронного зв`язку на електронну адресу суду приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначає, що ч. ч. 2,4 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживания, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Тобто, враховуючи наведені вище вимоги закону, якщо місце проживання. перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність, та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він мас право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження. Так, у виконавчому написі № 6635 від 03.07,2020 виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С вказано місце проживання Боржника - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Тобто, виконавчим документом встановлено, що місце проживання боржника - ОСОБА_1 , знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва.
Відповідач також зазначає, що 07.08.2020 року до приватного виконавця звернулося ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд» із заявою б/н від 07.07.2020 року про примусове виконання рішення в якій просили відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 6635 від 03.07.2020 виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 16 655,20 гривень. В заяві про примусове виконання рішення стягувачем також зазначена Інформація, яка вказана у виконавчому написі, а саме, що фактичним місцем проживання боржника - ОСОБА_1 , є АДРЕСА_1 . Зазначення у виконавчому написі № 6635 від 03.07.2020 виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., серед іншого, місце проживання чи перебування фізичної особи - боржника відповідно до ч. І ет. 4 Закону України «Про виконавче провадження» с обов`язковою вимогою до виконавчого документа.
Відповідач стверджує, що жодним нормативно-правовим актом, в тому числі Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (зі змінами) не передбачено обов`язку приватного виконавця проводити виконавчі дії спрямовані на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження. Таким чином, оскільки до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. надійшов виконавчий документ - виконавчий напис № 6635 від 03.07.2020 виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у якому зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документ стягувану, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання. Тобто, в даному випадку приватним виконавцем жодним чином не порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ст. 24 цього Закону. До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає словосполучення «місце проживання», як житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Відтак, місце реєстрації не є підтвердженням того, що особа проживає за адресою, зазначеній саме паспорті боржника та не є підтвердження того, що ОСОБА_1 проживав на день відкриття виконавчого провадження саме в м. Кам`янське, адже норми законодавства вказують на те, що громадяни України мають право вільно пересуватися но території України та вільного вибору місця проживання без офіційної реєстрацій громадяни України мають право вільно пересуватися по території України та вільного вибору місця проживання без офіційної реєстрації.
У відповідності до вимог ст. 165 КАС України пояснення від третіх осіб - ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" та приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. щодо позову або відзиву до суду не надходили.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення такого строку, відповідних доказів щодо отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.08.2020 року та відповідного підтвердження ознайомлення та отримання з цією постановою - 11.09.2020 року; уточненої позовної заяви із копіями та доданими до неї додатками для відповідної кількості учасників справи, в якій слід було заначити вірне найменування третьої особи в частині визначення приватного нотаріусу; копії постанов про відкриття виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.08.2020 року із відповідною кількістю для вручення учасникам справи, в яких буде чітко видно дату, місяць та рік винесення постанов.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року продовжено строк на усунення недоліків означеної позовної заяви. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом подання до суду: уточненого адміністративного позову із копією та додатками у відповідності до кількості учасників справи з зазначенням: чітко сформованими та викладеними позовними вимогами; доказів щодо отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.08.2020 року або постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.08.2020 року; відповідне підтвердження ознайомлення та отримання з цією постановою - 11.09.2020 року.
В період з 26.11.2020 року по 08.12.2020 року суддя Прудник С.В. перебував на лікарняному.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з огляду на таке.
Слід зазначити, що 10.08.2020 року приватним виконавцем Клітченко О.А. ще винесено декілька постанов:
- на підставі ст. 3, ч.3 ст. 40, ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, якою стягнуто з боржника: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , основну винагороду у сумі 1665,52 грн.;
- на підставі ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника: ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження: плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження - 69,00 грн.; виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари) - 60,48 грн.; пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки)) - 90,40 грн. Загальна сума мінімальних витрат: 219,88 грн Одержувач: приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А., р/р НОМЕР_2 в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 300711, м.Київ, вул. Митрополита Андрія Шептицького, 10.
Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника протиправними та безпідставними, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд виходить з наступного.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (надалі по тексту також- Закон № 1404, у редакції на момент винесення оспорюваних постанов).
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Нормами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Приписами п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII, передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.
Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Так, нормами ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII, встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII), у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
При цьому, ч. 1 ст. 25 Закону № 1403-VIII, передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. А відповідно до частини другої цієї статті, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Місце виконання рішення, згідно з п. 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, визначається відповідно до вимог, встановлених ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
За змістом наведених приписів, ними визначені вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому, згідно з частиною третьою статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
При цьому, у силу положень ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджується відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до заяви ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" від 07.08.2020 року про примусове виконання рішення, кредитного договору з можливістю перенесення платежу №749/4132DLCRKPT2 від 19.08.2015 року, який укладено між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 , виконавчого напису №6635, який виданий 03.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., місцем реєстрації ОСОБА_1 є: АДРЕСА_3 .
При цьому, відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 № НОМЕР_3 , виданого Кіровоградським РВУМВС України в Кіровоградській області 12.04.2002р., місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 .
До того ж, як видно із матеріалів виконавчого провадження №62763956, постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.08.2020 року, направлялась також приватним виконавцем Клітченко О.А. на адресу реєстрації боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 .
Отже, адреса місця реєстрації боржника була зазначена як у заяві стягувача, кредитному договорі так і у виконавчому написі, та при відкритті виконавчого провадження, дана інформація про місце реєстрації позивача була відома відповідачу.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 6 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
За приписами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої фізична особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої фізична особа проживає строком менше шести місяців на рік. Реєстрацією місця проживання або місця перебування фізичної особи є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестись офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. При цьому, підтвердженням реєстрації місця проживання або місця перебування фізичної особи є довідка, яка видається органом реєстрації. Також, відомості про місце проживання та місце перебування особи можуть вноситись до наступних документів: паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.
Слід врахувати, що ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Згідно з ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.
Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.
Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Наведене є підставою для висновку, що на момент відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець не володіла достовірною інформацією про фактичне проживання боржника за вказаною адресою у м. Києві, оскільки, стягувач до заяви не додав підтверджуючих документів, з яких би чітко вбачалось, що боржник проживає/перебуває за вказаною адресою в м. Києві.
Таким чином, суд вважає, що, оскільки зареєстроване місце проживання позивача знаходиться поза межами виконавчого округу відповідача, у нього не було повноважень щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 6635 від 03.07.2020 року.
Вказана у виконавчому написі № 6635 від 03.07.2020 року та заяві стягувача інформація про проживання боржника на час його вчинення у місті Києві, на переконання суду, не може слугувати достатньою та достовірною підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого напису у місті Києві, без перевірки приватним виконавцем інформації щодо проживання боржника на час вчинення відкриття виконавчого провадження, адже, у протилежному б випадку, допускалося б можливість зазначення стягувачем будь-якої адреси боржника (не підтвердженої доказами) задля штучної зміни виконавчого округу.
Не залишається судом поза увагою і той факт, що протягом усього строку розгляду даної адміністративної справи не надано доказів наявності у позивача майна на території міста Києва.
Відтак, враховуючи те, що позивач зареєстрованийц за адресою: АДРЕСА_3 , та за відсутності у останнього майна в м. Києві, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно прийнято постанову від 10.08.2020 року про відкриття виконавчого провадження та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.08.020 року.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 139, 241-242, 244-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа-1: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", третя особа-2: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу м. Києва - ВП № 62763956 від 10.08.2020 року на підставі виконавчого напису №6635 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича від 03.07.2020 року;
Визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.08.2020 року №62763956, на підставі виконавчого напису №6635 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича від 03.07.2020 року.
Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, набирає законної сили у строк та порядок визначений ст. 272 КАС України.

Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, оскаржується у строк та порядок встановлений ч. 6 ст. 287 КАС України.

Суддя С. В. Прудник