Справа № 280/4205/19
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 280/4205/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.03.2020 р. в адміністративній справі №280/4205/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ГУ ДФС у Запорізькій області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.04.2019 року № , №, № .

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 05 квітня 2019 року №, №, №.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, прость скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що між ВАТ «Ерсте Банк» (Кредитор) та ОСОБА_1 (Позичальник) 16 липня 2008 року укладено кредитний договір №014/10614/2/20062, за умовами якого Кредитор надає Позичальнику кредит в сумі 48000,00 доларів США із сплатою 12,5 % річних зі строком користування кредитними коштами до 15 липня 2028 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 вказаних зобов`язань у той самий день між ВАТ Ерсте Банк (Іпотекодержатель) та позивачем (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки № 014/10614/2/20062. Предмет іпотеки - квартира, загальною площею 42,76 кв.м, житловою 24,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 19 листопада 2015 року за ПУАТ ФІДОБАНК, як правонаступником ВАТ Ерсте Банк, зареєстровано право власності на квартиру, загальною площею 42,76 кв.м, житловою 24,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності:12235857.

За змістом довідки ПУАТ ФІДОБАНК від 22.12.2015 №242-4-6/589-ВАР вбачається, що відповідно до протоколу Кредитного комітету банку ввід 08.10.2015 №96/28 була прийнята на баланс двокімнатна квартира загальною площею 42,76 кв.м, житловою 24,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , яка виступала забезпеченням за кредитним договором від 16.07.2008 №014/10614/2/20062, укладеним із ОСОБА_1 . Також було прийнято рішення про припинення зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором від 16.07.2008 №014/10614/2/20062 перед банком щодо оплати залишку боргу за кредитним договором, припиненням боргу згідно із ст. 37 Закону України Про іпотеку, прощенням боргу відповідно до ст. 605 Цивільного кодексу України. Вказано також, що 01.12.2015 ПУАТ ФІДОБАНК надав особисто ОСОБА_1 . Повідомлення про анулювання (прощення) боргу №23-6-31/6061-ВРД, що містить відповідний підпис, власноруч зроблений ОСОБА_1 .

Офіс великих платників податків ДФС, у відповідь на лист відповідача від 04.10.2018 №11288/7/08-01-50-07 щодо доходів, отриманих позивачем, повідомив, що згідно з відповіддю ПУАТ ФІДОБАНК від 24.10.2018 №1-3-1/2692-ПК, банком здійснено анулювання (прощення) заборгованості у вигляді основного боргу (кредиту) фізичній особі ОСОБА_1 під підпис особисто та відображено дохід даної особи у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за такою операцією у вигляді додаткового блага.

З метою підтвердження інформації про суми виплачених доходів, стосовно отриманого ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага ознака доходу 126) протягом 2015 року в сумі 974 756,07 грн., відповідачем на адресу ПУАТ ФІДОБАНК направлено запити від 14.09.2018 №30123/10/08-01-50-07 та від 19.10.2018 №35711/10/08-01-50-07, на які листом від 23.11.2018 №1-3-1/2843-ПК банк повідомив, що відповіді разом із копіями підтверджуючих документів щодо фізичних осіб у вигляді прощення заборгованості за кредитними договорами громадян вже було надано.

Листом від 16.10.2018 №35114/10/08-01-50-07 Вознесенівське управління у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області повідомило, що згідно з отриманої податкової інформації позивач в 2015 році отримала дохід у вигляді додаткового блага прощений борг ПАТ ФІДОБАНК в сумі 974 756,07 грн., а тому для надання декларації про доходи, одержані за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 необхідно звернутись за адресою управління. Вказаний лист було направлено 31.10.2018 на адресу позивача, однак кореспонденція повернулась без вручення адресату, про що свідчить копія конверту, долучена відповідачем до матеріалів справи.

На підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.2 п.78.1 ст. 78, ст. 79 та наказу від 21.12.2018 №4375 у період з 25.01.2019 по 07.02.2019 посадовими особами ГУ ДФС у Запорізькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою доходу 126 у 2015 році.

Згідно з висновками документальною перевіркою встановлено порушення позивачем:

пп. "д" 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 167.1 ст. 167, підпункту 1.3 п. 16-1. підрозділу 10 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано військового збору за 2015 рік у сумі 14 612,21 грн.;

пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 179.1, пп. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України, а саме не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік;

пп. "д" 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 194 220,41 грн.

За результатами перевірки складено відповідний акт № 51/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 14.02.2019, другий примірник якого14 лютого 2019 року надіслано на адресу позивача та вручений поштою йому особисто 13 березня 2019 року, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення.

Не погоджуючись із висновками, викладеними у акті, 22 березня 2019 року позивачем подані заперечення на нього (вх. ДФС №1333/ДЗН), однак отримано відповідь ГУ ДФС у Запорізькій області №6224/14/08-01-13-05-10 від 02.04.2019, відповідно до якої висновки акта визнано правомірними та такими, що відповідають вимогам діючого законодавства, а заперечення залишено без задоволення.

На підставі висновків акта перевірки, 05 квітня 2019 року ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято оскаржені податкові повідомлення-рішення:

форми "ПС" № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на доходи фізичних осіб в розмірі 170,00 грн.;

форми "Р" № , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 242 775,51 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 194 220,41 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 48 555,10 грн.;

форми "Р" № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 18 265,26 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 14 612,21 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 3 653,05 грн.

Згідно з пп. 163.1.1 та 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абз. 2 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Згідно з пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України є вичерпним.

Так, відповідно до пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з пп. «б» 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

У той же час відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самосійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015.

Згідно з пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09.04.2015 № 321-VIII, який набрав чинності 07 травня 2015року, редакція пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 802/1728/16-а.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з наявними в матеріалах справи доказами судом встановлено, що сторони договору іпотеки вирішено здійснити, відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та п. 5.2 та п.5.4 Іпотечного договору, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, позасудове врегулювання шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки - квартири, в рахунок повного виконання зобов`язання за Кредитним договором від 16.07.2008 №014/10614/2/20062, у зв`язку із чим 19 листопада 2015 року за ПУАТ «ФІДОБАНК», як правонаступником ВАТ «Ерсте Банк», зареєстровано право власності на квартиру, загальною площею 42,76 кв.м, житловою 24,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності:12235857, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Враховуючи наведені вище норми, визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податку з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Проте судом встановлено, що у позивача відсутнє додаткове благо передбачене пп.«д» 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України, у вигляді прощення боргу оскільки такий було списано у зв`язку з реалізацією Банком свого права на предмет іпотеки шляхом прийняття у власність квартири позивача.

З огляду на викладене, суд погоджується із доводами позивача стосовно безпідставності посилань податкового органу на те, що кошти у розмірі 974756,07 грн. є оподатковуваним доходом позивача, передбаченим пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Таким чином, нарахування на зазначену суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору є необґрунтованим.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач не отримував у 2015році дохід від ПУАТ «ФІДОБАНК», у зв`язку з чим у позивача не виникло обов`язку подавати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, з огляду на що нарахування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій, передбачених п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, є також протиправним.

Крім того, матеріали справи не містять доказів направлення позивачу та/або отримання ним повідомлення про прощення (анулювання) такого боргу за кредитним договором від 16.07.2008 №014/10614/2/20062.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку щодо необгрунтованості висновків акту перевірки та протиправності спірних податкових повідмлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами пп. 163.1.1 та 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно з абз. 2 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Нормами пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Згідно з пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України є вичерпним.

В свою чергу, відповідно до пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з пп. «б» 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

При цьому відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Так ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

З аналізу наведених норм вбачається, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Отже, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самосійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015.

Згідно з пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, під додатковим благом слід розуміти тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09.04.2015 № 321-VIII, який набрав чинності 07 травня 2015 року, редакція пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 802/1728/16-а.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як бачається з матеріалів справи, сторонами договору іпотеки вирішено здійснити, відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та п. 5.2 та п.5.4 Іпотечного договору, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, позасудове врегулювання шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки - квартири, в рахунок повного виконання зобов`язання за Кредитним договором від 16.07.2008 №014/10614/2/20062, у зв`язку із чим 19 листопада 2015 року за ПУАТ «ФІДОБАНК», як правонаступником ВАТ «Ерсте Банк», зареєстровано право власності на квартиру, загальною площею 42,76 кв.м, житловою 24,8 кв.м, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Яценка, б.99, кв. 14, номер запису про право власності:12235857, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Враховуючи вищенаведене, визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податку з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, у позивача відсутнє додаткове благо передбачене пп.«д» 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України саме у вигляді прощення боргу, з огляду на те, що такий борг було списано у зв`язку з реалізацією Банком свого права на предмет іпотеки шляхом прийняття у власність квартири позивача.

Таким чином, нарахування на зазначену суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору є необґрунтованим.

Крім того, судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем, що позивач не отримував у 2015 році дохід від ПУАТ «ФІДОБАНК», у зв`язку з чим у позивача не виникло обов`язку подавати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, з огляду на що нарахування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій, передбачених п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, є також протиправним.

Також в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачу та/або отримання ним повідомлення про прощення (анулювання) такого боргу за кредитним договором від 16.07.2008 №014/10614/2/20062.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно частини статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.03.2020 р. в адміністративній справі №280/4205/19 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко