Справа № 826/16478/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року м. Київ № 826/16478/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маратти» (04074, м. Київ, вул.

Лугова, 12, оф. 7)

до Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, Львівська площа, 8)

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Маратти» (надалі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (надалі по тексту - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача по незабезпеченню здійснення коригування даних електронного рахунку 0139 позивача у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (надалі по тексту - ПДВ) по збільшенню суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме суми 434 444,00 грн; зобов`язати відповідача збільшити в системі електронного адміністрування ПДВ суму, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме суму 434 444,00 грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем безпідставно списано кошти у розмірі 434 444,00 грн з рахунку позивача, які останнім сплачені на підставі помилкових податкових накладних, до яких позивачем складено розрахунки коригування. Кошти у вказаній сумі відповідачем були повернуті на рахунок позивача з урахуванням викладеної обставини, однак в подальшому все ж таки списані.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, у якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, при цьому будь-яких змістовних доводів на підтвердження своєї позиції представник відповідача у відзиві не навів.

Від позивача до суду надійшла письмова відповідь на відзив, у якій зазначено, що представником відповідача у відзиві не зазначено жодної обставини, яка б свідчила, що позиція відповідача є обґрунтованою. До того ж, у відзиві мова йде взагалі про інші обставини, які не мають відношення до позовних вимог позивача.

З огляду на викладене вище, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Євротехніка» (надалі по тексту - ТОВ «Компанія Євротехніка») було укладено договір щодо постачання товару. На виконання такого договору було здійснено постачання товару, що підтверджується відповідними первинними документами.

На виконання вимог податкового законодавства, позивачем складено податкові накладні від 07 липня 2017 року №№ 2, 3, 9, 10 та від 19 липня 2017 року №№5, 6, 11, 12. Такі податкові накладні направлено для реєстрації до Єдиного реєстру податкових накладних та згодом зареєстровано у вказаному реєстрі.

Податкові зобов`язання згідно з податковими накладними від 07 липня 2017 року №№ 9,10 та від 19 липня 2017 року №№11, 12 позивачем відображено у податковій декларації з ПДВ за липень 2017 року. Водночас, податкові накладні від 07 липня 2017 року №№ 2, 3 та від 19 липня 2017 року №№5, 6 у податковій декларації з ПДВ за липень 2017 року позивачем не відображені, оскільки є помилковими.

В подальшому, у результаті виявлення помилкового складення податкових накладних від 07 липня 2017 року №№ 2, 3 та від 19 липня 2017 року №№5, 6, позивачем складено розрахунки коригування до таких накладних від 15 січня 2018 року №1, від 26 січня 2018 року №№ 9, 10 та від 29 січня 2018 року №11, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Після реєстрації розрахунків коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних на рахунок позивача у системі електронного адміністрування ПДВ повернуто кошти у розмірі 434 444,00 грн, які перед цим списано під час реєстрації податкових накладних від 07 липня 2017 року №№ 2, 3 та від 19 липня 2017 року №№5, 6.

Позивачем до податкової декларації з ПДВ за січень 2018 року не було включено перелічені вище розрахунки коригування до податкових накладних. Однак, після реєстрації вказаної декларації відповідачем з рахунку позивача було списано кошти у розмірі 434 444,00 грн.

Вважаючи таке списання протиправним, позивач звернувся до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (надалі по тексту - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200-1.2 статті 200-1 ПК України платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 4 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку.

Електронний рахунок відкривається платнику податку Казначейством автоматично на безоплатній основі.

На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Кодексом термін. (пункт 201.1 статті 201 ПК України).

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 ПК України).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарі/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Пунктом 201.14 статті 201 ПК України визначено, що платники податку зобов`язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарі/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об`єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.

Зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу (пункт 201.15 статті 201 ПК України).

Відповідно до пункту 202.1 статті 202 ПК України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей:

а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця;

б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Згідно зі статтею 203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Як встановлено судом та вже зазначено вище, у липні 2017 року позивачем виписано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 07 липня 2017 року №№ 2, 3 та від 19 липня 2017 року №№5, 6 на загальну суму ПДВ у розмірі 434 444,00 грн по взаємовідносинах із ТОВ «Компанія Євротехніка».

В подальшому, у зв`язку із виявленими помилками у податкових накладних від 07 липня 2017 року №№ 2, 3 та від 19 липня 2017 року №№5, 6 на загальну суму ПДВ у розмірі 434444,00 грн, позивачем було складено розрахунки коригування до помилкових накладних від 15 січня 2018 року №1, від 26 січня 2018 року №№ 9, 10 та від 29 січня 2018 року №11 та здійснено їх реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 192.1 статті 192 ПК України передбачено, що якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсацій їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних зі зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Під помилковими податковими накладними слід розуміти ті податкові накладні, які: складені на неправильного покупця (наприклад, неправильно вказали ІПН або склали податкову накладну на покупця, до якого ця накладна жодного стосунку не має); виписані двічі на одну і ту ж операцію; складені на неправильну дату. При цьому, у даному випадку, мова йде про податкові накладні, які вже зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з роз`ясненнями Державної фіскальної служби України (лист від 03 лютого 2015 року №2208/6/99-99-19-03-02-15 та від 29 січня 2016 року №1721/6/99-99-19-03-02-15), у випадку помилкового складання податкової накладної на операцію з постачання товарів/послуг та реєстрації її в Єдиному реєстрі податкових накладних, платник податку, з метою виправлення допущеної помилки, має право згідно з пунктом 192.1 статті 192 ПК України скласти розрахунок коригування до помилкової податкової накладної.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом 1 пункту 44.1 статті 44 ПК України.

Порядок заповнення і подання податкової звітності з ПДВ затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 (надалі по тексту - Порядок), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за №159/28289.

До податкової декларації з ПДВ вносяться дані податкового обліку платника окремо за кожний звітний (податковий) період без наростаючого підсумку (абзац 2 пункту 1 розділу ІІІ Порядку).

Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника (абзац 1 пункту 6 розділу ІІІ Порядку).

Отже, у податковій декларації з ПДВ платником податку зазначаються дані, вказані в складеній на підставі первинних документів податковій накладній. Тому, обсяги постачання товарів/послуг та сума ПДВ, вказані в помилковій податковій накладній і розрахунку коригування до неї, не підлягають відображенню у податковій декларації з ПДВ.

В обґрунтування правомірності дій відповідача його представником суду не наведено жодних обставин, які б свідчили про обґрунтованість позиції відповідача. До того ж, суд погоджується з доводами позивача про те, що у відзиві на позов представником відповідача зазначено про інші обставини, ніж ті, що стосуються предмету спору у даній справі.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що позивачем правомірно не включено до податкової звітності з ПДВ, в якій відображено дані, складені на підставі первинних документів позивача, помилково складені податкові накладні, на які було складено розрахунки коригувань на суму 434 444,00 грн, та такі розрахунки, оскільки, як вже зазначено вище, обсяги постачання товарів/послуг та сума ПДВ, вказані в помилкових податкових накладних і розрахунках коригування до них, не підлягають відображенню у податковій декларації з ПДВ.

Таким чином, підсумовуючи все вищевикладене, суд робить висновок про те, що у відповідача були відсутні підстави для списання з рахунку позивача коштів у сумі 434 444,00 грн, а тому, заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд зауважує, що належним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання відповідача збільшити в системі електронного адміністрування ПДВ суму, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме суму 434 444,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Маратти» задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України по незабезпеченню здійснення коригування даних електронного рахунку 0139 Товариства з обмеженою відповідальністю «Маратти» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість по збільшенню суми, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Маратти» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме суми 434444,00 грн.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України збільшити в системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Маратти» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме суму 434444,00 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маратти» (04074, м. Київ, вул. Лугова, 12, оф. 7, ідентифікаційний код 40491834) понесені ним документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3524 (три тисячі п`ятсот двадцять чотири) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, Львівська площа, 8, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук