Справа № 320/6136/20
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6136/20 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Земляної Г.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про визнання протиправними та незаконними дій, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про:

- визнання протиправними та незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича щодо накладення арешту на грошові кошти позивача у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» постановою про арешт коштів боржника від 09 квітня 2020 року у виконавчому провадженні №61782375;

- скасування постанови про арешт коштів боржника від 09 квітня 2020 року у виконавчому провадженні №61782375 щодо накладення арешту на грошові кошти позивача у АТ КБ «ПРИВАТБАНК»;

- зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича скасувати накладення арешту на грошові кошти позивача у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» постановою про арешт коштів боржника від 09 квітня 2020 року у виконавчому провадженні №61782375.

Позов обґрунтовано протиправністю накладення арешту на банківський рахунок позивача та неправомірністю списання коштів із зазначеного рахунку приватним виконавцем з огляду на спеціальний режим використання банківського рахунку позивача, який відкрито в АТ КБ «Приватбанк» для отримання заробітної плати, що унеможливлює накладення приватним виконавцем арешту на такий рахунок та/або звернення стягнення на кошти, які містяться на такому рахунку, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року даний адміністративний позов залишено без задоволення.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що приймаючи постанову про арешт коштів боржника від 09 квітня 2020 року у виконавчому провадженні №61782375 щодо накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. діяв відповідно до вимог Закону №1404-VIII, оскільки такий вид виплат як заробітна плата відсутній у визначеному статтею 73 Закону №1404-VIII переліку виплат, на які не може бути звернено примусове стягнення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Зокрема, скаржником зазначено, що на картковий рахунок, відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач отримує заробітну плату з військової частини та соціальні виплати, тому такий рахунок має спеціальний режим використання. Вказано, що судом не враховано, що відповідачем накладено арешт на всі рахунки позивача, у зв`язку з чим протягом тривалого часу він не може зняти кошти з рахунку, на який йому нараховується грошове забезпечення (заробітна плата), що позбавляє його засобів для існування. Водночас, грошове забезпечення є єдиним джерелом існування позивача.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до приватного виконавця Клименка Романа Васильовича з заявою від 17 березня 2020 року про примусове виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. за №915 від 03 березня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 26372,49 грн.

Постановою приватного виконавця Клименка Р.В. від 09 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження №61782375 з виконання зазначеного виконавчого напису.

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем Клименком Р.В. прийнято постанови: про стягнення з ОСОБА_1 2637,25 грн. основної винагороди; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника ОСОБА_1 суму мінімальних витрат у розмірі 300,00 грн.; про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановами приватного виконавця Клименка Р.В. від 16 червня 2020 року та від 17 червня 2020 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 у розмірі 20 відсотків відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивач звернувся до приватного виконавця Клименка Р.В. із заявою від 04 травня 2020 року про зняття арешту з банківського рахунку, яка мотивована тим, що картковий рахунок позивача, відкритий в АТ КБ «Приватбанк», є рахунком із спеціальним режимом, на який виконавчою службою арешт не накладається, оскільки він призначений для перерахунку заробітної плати.

Листом приватного виконавця Клименка Р.В. від 18 червня 2020 року позивачу повідомлено про можливість зняття арешту з рахунку позивача у разі надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення.

Вважаючи свої права порушеними, а постанову про арешт коштів боржника, винесену державним виконавцем, а також дії щодо накладення арешту на карткові рахунки в банку неправомірними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.3 ч.1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ч.1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно статті 10 цього Закону, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.3 вказаної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (пункт 7).

Відповідно до ч.1, 5 статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до норм статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч.1).

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (ч.2).

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч.3).

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (ч.4).

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили (ч.10).

Як встановлено судом першої інстанції, одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження відповідачем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 , виключно в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 29 309,74 грн., про що безпосередньо зазначено в постанові про арешт коштів боржника від 09 квітня 2020 року.

За змістом норм ч.ч. 1, 2 і 4 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

При цьому, забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Частиною 3 статті 52 Закону №1404-VIII визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Аналізуючи статтю 52 Закону, суд зазначає, що є дві обставини, на підставі яких не підлягають арешту кошти:

- кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках;

- звернення стягнення на виплати, які заборонено законом.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України №758 від 22 червня 2012 року рахунки із спеціальним режимом використання рахунки, які відкриваються в Казначействі та його органах підприємствам, установам, організаціям для проведення розрахунків з надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, з погашення заборгованості перед державним бюджетом, з повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поротній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (Верховною Радою Автономної Республіки Крим, міськими радами) або під державні (місцеві) гарантії, з електронного адміністрування податків, для сплати заборгованості за електроенергію, для зарахування депозитних коштів та не бюджетні рахунки розпорядників бюджетних коштів;

Відповідно до Постанови Національного банку України №492 від 12 листопада 2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків резидентів і нерезидентів» банк відкриває поточні рахунки фізичним особам для здійснення деяких видів виплат (заробітної плати, дивідендів, стипендій, пенсій, соціальної допомоги, повернення надлишково сплачених сум, інших виплат) за зверненням суб`єкта господарювання, який укладає з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб (розділ 5, пункт 68). Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України (розділ 1, пункт 6).

З урахування вищезазначеного, суд зазначає, що рахунок, стосовно якого відповідачем було винесено постанову про накладення арешту, не є рахунком зі спеціальним режимом використання, і крім того, на нього можуть зараховуватися будь-які надходження (грошові кошти).

Як було зазначено вище, приватний виконавець має право для забезпечення реального виконання виконавчого документу застосувати арешт коштів боржника (фізичної особи), що знаходяться на рахунку такого боржника у банківській установі, за винятком коштів, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Перелік видів виплат та сум, на які не здійснюється звернення стягнення відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» наведений у статті 73 зазначеного Закону. Так, стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Зі змісту наведених норм вбачається, що такий вид виплати як «заробітна плата» не відноситься до законодавчо визначеного переліку коштів, на які забороняється здійснення стягнення в рамках виконавчого провадження. Тобто, у приватного виконавця не було заборони щодо накладення арешту саме на цей рахунок, оскільки він не є із спеціальним режимом використання та звернення стягнення законом на нього не заборонено.

Разом з тим, скаржником не взято до уваги норми ч. 1 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішення про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 8 статті 48 Закону № 1404-VІІІ, виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ч. 1 статті 69 Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

При цьому, у силу приписів статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Зокрема, із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

- у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

- за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Таким чином, розмір відрахувань, що можуть бути утримані з кожної виплаченої фізичній особі (боржнику) суми доходу у вигляді заробітної плати чітко регламентований статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження», а тому звернення стягнення на всю виплачену фізичній особі заробітну плату суперечить законодавчо встановленому порядку.

Судом встановлено, що згідно довідки директора Військової частини НОМЕР_1 №109 від 17 вересня 2020 року ОСОБА_1 працює у названій організації та отримує грошове забезпечення (заробітну плату) на картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 .

За даними роздруківки електронної виписки по картці № НОМЕР_2 упродовж періоду лютий-травень 2020 року на вказаний рахунок ОСОБА_1 надходили суми коштів від Військової частини НОМЕР_1 з призначенням «заробітна плата».

Позивачем подано до суду Звіт про здійснення відрахувань від 03 грудня 2020 року, з якого вбачається, що Військовою частиною НОМЕР_1 за постановою ВП №61782375 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника щомісяця, починаючи з липня 2020 року, здійснюється утримання коштів у розмірі 20% від доходів на користь стягувача в рамках виконавчого провадження ВП №61782375.

Тобто, наразі склалася ситуація, коли одночасно і проводиться стягнення заборгованості із заробітної плати боржника через роботодавця, і накладено арешт на грошові кошти такого боржника, що містяться на рахунку у банку.

Стаття 43 Конституції України гарантує, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. А норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що накладаючи арешт на кошти позивача, розміщені в АТ КБ «ПриватБанк», відповідач позбавив його джерел до існування та порушив його право на соціальний захист.

Так, накладення арешту на весь рахунок боржника (фізичної особи) у банку, який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасне отримання таким боржником у встановленому законом розмірі заробітної плати, що призводить до порушення його конституційних прав громадянина, зокрема, на одержання винагороди за працю.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладені норми та докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що приватний виконавець перед винесенням оскаржуваної постанови про накладення арешту на кошти позивача в АТ КБ «ПриватБанк» не здійснив перевірку майнового стану боржника, в результаті чого було безпідставно накладено арешт.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог щодо визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича щодо накладення арешту на грошові кошти позивача у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» постановою про арешт коштів боржника від 09 квітня 2020 року у виконавчому провадженні №61782375; скасування такої постанови та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича скасувати накладення арешту на грошові кошти позивача у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що надходять на картковий рахунок № НОМЕР_2 (рахунок № НОМЕР_3 ) як заробітна плата.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується із висновком апелянта стосовно неправомірності оскаржуваної постанови відповідача та наявність підстав для визнання її протиправною та скасування.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, у зв`язку з чим вона підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив докази та обставини справи, а тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

За змістом ч.1 статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про визнання протиправними та незаконними дій, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича щодо накладення арешту постановою про арешт коштів боржника від 09 квітня 2020 року у виконавчому провадженні №61782375 на грошові кошти ОСОБА_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що надходять на картковий рахунок № НОМЕР_2 (рахунок № НОМЕР_3 ) як заробітна плата.

Скасувати постанову про арешт коштів боржника від 09 квітня 2020 року у виконавчому провадженні №61782375 щодо накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що надходять на картковий рахунок № НОМЕР_2 (рахунок № НОМЕР_3 ) як заробітна плата.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича скасувати накладення арешту постановою про арешт коштів боржника від 09 квітня 2020 року у виконавчому провадженні №61782375 на грошові кошти ОСОБА_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що надходять на картковий рахунок № НОМЕР_2 (рахунок № НОМЕР_3 ) як заробітна плата.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст рішення виготовлено 09 грудня 2020 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев