Справа № 240/12915/20
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/12915/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Попова О.Г.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

08 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :
В серпні 2020 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- поновити Військовій частині НОМЕР_1 строк звернення до адміністративного суду;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду, завдану ним державі через особисту неправомірну бездіяльність під час проходження військової служби, у розмірі 50835,49 грн.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року вказаний адміністративний позов було повернуто позивачу.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Так, обгрунтовуючи підставність вимог апеляційної скарги, позивач відзначив про невірне застосування судом першої інстанції норм процесуального права та безпідставне залишення поза увагою факту зміни судової практики щодо юрисдикції розгляду справ даної категорії, що не може бути перешкодою для доступу до суду.

Серед іншого, позивач відзначив, що строк на звернення до суду слід відраховувати з моменту відмови боржника у добровільному погашенні завданої Військовій частині матеріальної шкоди, а саме з 04.12.2019 року.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У відповідності до ч.2 ст. 312 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року - без змін, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідач з 11.07.2016 року по 27.11.2018 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 18.07.2018 року № 582, в ході провадження службового розслідування від 06.07.2018 року №4005 було встановлено, що командиром Військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_1 внаслідок порушення вимог Конституції України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 20.02.2017 року №105, завдано шкоду державі в особі Військової частини НОМЕР_3 на суму 52097,96 грн.

У період з липня 2019 року по грудень 2019 року сума шкоди, завдана державі в розмірі 52097,96 грн., була частково погашена в добровільному порядку старшим матросом ОСОБА_2 шляхом утримання з її грошового забезпечення суми заподіяної шкоди в розмірі 1262,49 грн.

Відповідним наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2019 року №725 було відмінено добровільне відшкодування А.Строгановою заподіяної шкоди ОСОБА_1 у зв`язку з чим, як вважає позивач, у нього і виникло право на звернення до суду.

06.05.2020 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом у порядку цивільного судочинства про стягнення з ОСОБА_1 збитків у загальному розмірі 50835,49 грн.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2020 року у справі № 490/2576,20 позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 було повернуто заявнику та роз`яснено позивачу право на звернення до суду з позовом у порядку адміністративного судочинства.

З огляду на вказані обставини, 07.08.2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою судді від 10.08.2020 року визнано неповажними підстави пропуску позивачем строку звернення до суду та залишено позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 без руху. Заявнику надано десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій необхідно вказати інші підстави для поновлення строку.

На виконання ухвали від 10.08.2020, Військовою частиною НОМЕР_1 було подано заяву про поновлення процесуального строку, в обгрунтування якої відзначено, що добровільне погашення матеріальної шкоди, завданої відповідачем під час проходження військової служби, виключило необхідність звернення до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача вказаної заборгованості. Припинення ж відшкодування майнової шкоди в добровільному порядку стало підставою для звернення позивача 06 травня 2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаним позовом.

При цьому, обгрунтовуючи поважність причин пропуску встановленого строку для звернення до суду за захистом порушених прав, позивач посилається на зміну судової практики щодо юрисдикції розгляду справ, яка на його переконання, не повинна бути перешкодою для доступу до суду.

Позивач просив врахувати, що у межах строку, встановленого для звернення до суду з цивільним позовом, Військовою частиною реалізовано своє право на звернення до суду. Підстави для подачі саме адміністративного позову виникли з моменту отримання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2020 у справі № 490/2576/20 про повернення позовної заяви.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 було повернуто з посиланням на те, що позивач пропустив строк звернення до суду, а вказані ним підстави для поновлення такого строку визнані неповажними.

Приймаючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції виходив з необгрунтованості тверджень позивача про подання даного позову в межах терміну, визначеного статтею 257 Цивільного кодексу України, позаяк до спірних правовідносин підлягають застосуванню строки звернення до суду, передбачені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивачем пропущено установлений законом строк звернення до суду, оскільки право на звернення до суду з адміністративним позовом виникло з 18.07.2018 (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2018 №582), проте, адміністративний позов поданий лише 07.08.2020, а поважних причин пропуску строку судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне відзначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За змістом ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Так, частиною п`ятою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, суд першої інстанції вірно зазначив, що вказана норма права передбачає можливість встановлення інших строків звернення до суду.

В обгрунтування оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції зазначив про те, що підстави для звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної державі в особі Військової частини НОМЕР_1 виникли у позивача саме з 18.07.2018 року, дати встановлення наказом командира Військової частини НОМЕР_1 розміру завданих збитків та особи, яка допустила безпідставне витрачання коштів наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2018 року № 582.

Надаючи оцінку вказаному, судова колегія зазначає, що суд першої інстанції вірно не врахував період, протягом якого відбувалось добровільне погашення шкоди, яка була заподіяна відповідачем державі в особі Військової частини НОМЕР_1 , а саме періоду з 18.07.2018 року по 04.12.2019 року.

На переконання судової колегії, факт добровільного відшкодування завданої шкоди, яка проводилась не особисто боржником, а третьою особою, не позбавляв права позивача звернутися з вимогами про погашення боргу саме до відповідача.

При цьому, враховуючи, що на момент припинення добровільного погашення вказаної шкоди, відповідач не проходив військову службу в Збройних силах України, у позивача не було іншого шляху як звернутись до суду, що мало місце з порушенням як строку звернення до суду, так і підсудності даної категорії справ.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16 зазначено, що у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи. Водночас, у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Вказані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

У відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, на час виникнення спірних правовідносин юрисдикція аналогічних спорів вже була визначена Верховним Судом, позиція якого була спрямована на необхідність розгляду і вирішення вказаних спорів в порядку адміністративного судочинства як таких, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби.

Згідно з частиною першою, другою статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Незважаючи на це, Військова частина НОМЕР_1 подала позовну заяву як з порушенням строків звернення до суду, так і з порушенням правил підсудності даної категорії справ.

З огляду на встановлені судом обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що звернення Військової частини НОМЕР_4 до суду з вимогами про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства та винесення Центральним районним судом м. Миколаєва ухвали від 17 червня 2020 року у справі № 492/2576/20 про повернення позовної заяви у цивільній справі жодним чином не впливають на перебіг строку звернення до суду з цим адміністративним позовом та не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив законну і обґрунтовану ухвалу про повернення позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в ухвалі від 16 вересня 2020 року та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в сукупності вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв рішення з дотриманням норм процесуального права. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.