Справа № 640/13088/19
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.

при секретарі Хмарській К.І.

за участю

представника позивача: Саленко В.Ю.

представника відповідача: Нестеренко Н.М.

представників третьої особи: Коновал В.І., Клименко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київська поліграфічна фабрика «Зоря» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Київська поліграфічна фабрика «Зоря» до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державне підприємство «Агентство з ідентифікації та реєстрації тварин» про визнання протиправними та нечинними додатків до наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерного товариства «Київська поліграфічна фабрика «Зоря» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Київська поліграфічна фабрика «Зоря») звернулося до суду з адміністративним позовом до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (далі по тексту - відповідач) в якому просило визнати протиправним та нечинним Зразок бирки вушної для ідентифікації племінних свиней, Зразок бирки вушної для ідентифікації товарних свиней з індивідуальним номером та Зразок бирки вушної для ідентифікації товарних свиней з груповим номером, які затверджені наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 травня 2019 року № 243, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 травня 2019 року за № 565/33536.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 серпня 2020 року у задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися в призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 22.06.2019 року в газеті центральних органів влади «Урядовий кур`єр» було опубліковано наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 травня 2019 року № 243, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 квітня 2019 року за № 565/33536 «Про затвердження Змін до Порядку ідентифікації та реєстрації свиней».

Наказом Мінагрополітики від 10.05.2019 року № 243 «Про затвердження Змін до Порядку ідентифікації та реєстрації свиней» затверджено Зміни до Порядку ідентифікації та реєстрації свиней, затвердженого наказом Мінагрополітики від 01 грудня 2017 року № 639 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 07 лютого 2018 року за № 154/31606 (далі - Порядок № 639), зокрема, внесено зміни до Додатків 4, 5 та 9 Порядку № 639.

Додаток 4 до Порядку ідентифікації та реєстрації свиней (у редакції наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 травня 2019 року № 243) «Зразок бирки вушної для ідентифікації товариш свиней з індивідуальним номером», Додаток 5 до Порядку ідентифікації та реєстрації свиней (у редакції наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 травня 2019 року № 243) «Зразок бирки вушної для ідентифікації товарних свиней з індивідуальним номером», а також Додаток 9 до Порядку ідентифікації та реєстрації свиней (у редакції наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 травня 2019 року № 243) «Зразок бирки вушної для ідентифікації товарних свиней з груповим номером».

Позивач, вважаючи протиправними та нечинними зразки бирки вушної для ідентифікації племінних свиней, які затверджені наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 травня 2019 року № 243, звернувся з даним позовом до суду, за захистом порушених прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи наявність саме у відповідача компетенції та повноважень на нормативне врегулювання питання щодо відповідних бирок для ідентифікації тварин, їх розмірів та характеристик, за відсутності встановлених фактів суттєвих порушень щодо процедури прийняття оскаржуваного нормативного акту, за відсутності обґрунтованих та підтверджених належними і допустимими доказами обставин, які могли б довести невідповідність оскаржуваного нормативного акту вищестоящим правовим актам та Законам України, відсутні обґрунтовані, нормативні та правові підстави для його скасування.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про ідентифікацію та реєстрацію тварин» та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2015 року № 1119 (надалі - Положення № 1119), Міністерство аграрної політики та продовольства України (далі по тексту - Мінагрополітики) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мінагрополітики є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує, зокрема, формування та реалізує державну аграрну політику, державну політику у сферах сільського господарства та з питань продовольчої безпеки держави, охорони прав на сорти рослин, тваринництва, насінництва та розсадництва.

Згідно з пунктом 2 Положення № 1119 Мінагрополітики у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до абзацу 14 підпункту 21 пункту 4 Положення № 1119 Мінагрополітики відповідно до покладених на нього завдань здійснює у межах повноважень, передбачених законом, державне управління у сфері ідентифікації та реєстрації тварин.

Статтею 8 Закону України «Про ідентифікацію та реєстрацію тварин» встановлено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну аграрну політику (Міністерство аграрної політики та продовольства України), належать встановлення порядку ідентифікації та реєстрації тварин, порядку оформлення і видачі ідентифікаційних документів, реєстрації господарств, переміщення тварин, тощо.

Згідно підпунктів 21, 25, 26 пункту 4 Положення №1119, Мінагрополітики, відповідно до покладених на нього завдань здійснює у межах повноважень, передбачених законом, державне управління у сфері ідентифікації та реєстрації тварин і встановлює порядок здійснення ідентифікації та реєстрації тварин; порядок оформлення і видачі ідентифікаційних документів; порядок ведення Єдиного державного реєстру тварин та користування його даними; порядок реєстрації господарств; порядок переміщення тварин; порядок подачі даних для внесення до Єдиного державного реєстру тварин; визначає склад інформації, що подається для внесення до Єдиного державного реєстру тварин.

Разом з тим, згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі по тексту - Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства та який реалізує державну політику у галузі, зокрема, ідентифікації та реєстрації тварин.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою покращення якості бирок, унеможливлення їх фальсифікації, що відіграє важливу роль у забезпеченні простежуваності за обігом тварин, забезпечення епізоотичного благополуччя, надання достовірної інформації про кількість ідентифікованого та зареєстрованого поголів`я тварин при наданні державної дотації, зменшення додаткових витрат власників на замовлення дублікатів втрачених бирок, Держпродспоживслужбою були запропоновані зміни до Порядку ідентифікації та реєстрації свиней, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 01 грудня 2017 року № 639, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 лютого 2018 року за № 154/31606, в частині вимог до замкового механізму та вигляду зразка бирки для ідентифікації свиней, що передбачає її двохкомпонентність.

В основу обґрунтування для підготовки відповідних змін до законодавства з ідентифікації свиней були покладені звернення власників тварин, в тому числі і асоціації «Свинарі України», яка від імені вітчизняних свиногосподарств просила забезпечити вітчизняний ринок доступними якісними бирками європейського зразка для ідентифікації свиней (лист додається), до Державного підприємства «Агентство з ідентифікації та реєстрації тварин», у зв`язку з чим було прийнято рішення змінити технічні вимоги до бирок, які обумовлюватимуть їх якість.

Згодом, листом від 26.12.2018 року № 11.2.1-3/10070 Держпродспоживслужбою були направлені до Мінагрополітики пропозиції у вигляді проекту наказу разом з відповідними змінами, пояснювальною запискою та порівняльною таблицею.

У свою чергу, Мінагрополітики, керуючись Порядком подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15 травня 2013 року № 883/5), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2005 року за № 381/10661 (далі по тексту - Порядок), опрацювало проект наказу шляхом внутрішнього погодження, що оформлюється візуванням проекту документа посадовими особами суб`єкта нормотворення, які відповідно до своєї компетенції займаються питаннями, порушеними в нормативно-правовому акті.

Відповідно до ч. 1 статті 21 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» проекти регуляторних актів, які розробляються центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими органами виконавчої влади, територіальними органами центральних органів виконавчої влади, підлягають погодженню із уповноваженим органом.

Згідно пункту 1 Положення про Державну регуляторну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2014 року № 724 встановлено, що центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності є Державна регуляторна служба.

Так, Державна регуляторна служба України, відповідно до покладених на неї завдань, проводить у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», експертизу регуляторних актів центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади. У разі виявлення під час експертизи порушень вимог статей 4, 5, 8 - 13 зазначеного Закону приймає рішення про необхідність усунення органом, що прийняв відповідний акт, виявлених порушень принципів державної регуляторної політики.

Отже, з аналізу викладеного вище вбачається, що саме Державна регуляторна служба України здійснює перевірку дотримання органом, що прийняв відповідний акт вимог статей 4, 13 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», якими встановлено принципи державної регуляторної політики, зокрема і принцип «передбачуваності».

Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» план діяльності регуляторного органу з підготовки проектів регуляторних актів та зміни до нього оприлюднюються, зокрема, шляхом розміщення плану та змін до нього на офіційній сторінці відповідного регуляторного органу в мережі Інтернет.

Відповідно до ч. 1 статті 21 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та керуючись Порядком, проект наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про затвердження Змін до Порядку ідентифікації та реєстрації свиней» було оприлюднено на офіційному сайті, включено до Плану діяльності Міністерства аграрної політики та продовольства України з підготовки проектів регуляторних актів на 2019 рік, шляхом внесення відповідних змін та направлено на погодження із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику листом від 25.03.2019 року № 37-13-7/8268.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт того, що проект наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про затвердження змін до Порядку ідентифікації свиней» включено до Плану діяльності Мінагрополітики з підготовки проектів регуляторних актів на 2019 рік шляхом внесення відповідних змін та публікації на офіційному сайті Мінагрополітики, що не заперечувалось учасниками справи.

Також, з матеріалів справи вбачається, що офіційний сайт Мінагрополітики за посиланням https//minagro.gov.ua заблоковано, у зв`язку із запуском нового сайту, а саме - https://agro.me.gov.ua/ua.

Таким чином, посилання позивача про те, що зі сторони суб`єкту владних повноважень були допущені порушення, щодо публікації та дотримання вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» є безпідставними та не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

Отже, при прийнятті оскаржуваного наказу с`єктом владних повноважень було в повному обсязі дотримано вищезазначені положення Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», оскільки рішенням Державної регуляторної служби України від 17 квітня 2019 року № 154 було погоджено проект наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про затвердження Змін до Порядку ідентифікації та реєстрації свиней» на підставі статті 21 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Вказане рішення було прийнято за результатами розгляду проекту наказу, а також аналізу регуляторного впливу, доопрацьованого в робочому порядку, у тому числі за безпосередньої участі ПрАТ «КПФ «Зоря», на відповідність вимогам статей 4, 5, 8, і 9 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Між тим, для врахування позицій всіх заінтересованих центральних органів виконавчої влади остаточна редакція проекту наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про затвердження Змін до Порядку ідентифікації та реєстрації свиней» була направлена на погодження до Держпродспоживслужби, яка в свою чергу надала Аркуш погодження до проекту наказу від 22.04.2019 року.

Після отримання погодження від заінтересованих державних органів, наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 травня 2019 року № 243 «Про затвердження Змін до Порядку ідентифікації та реєстрації свиней» було подано на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України листом Мінагрополітики від 10.05.2019 року № 37-13-10/11274.

Згідно Порядку, разом з нормативно-правовим актом та супровідним листом до нього, до Міністерства юстиції України, у встановлені строки, відповідачем було подано:

- оригінал та дві копії рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику про погодження проекту нормативно-правового акта (для регуляторних нормативно-правових актів);

- довідку щодо відповідності зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу за формою, визначеною в додатку 1 до Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року № 950;

- висновок Секретаріату Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Міністерства юстиції України щодо відповідності нормативно- правового акта положенням Конвенції та практиці Європейського суду з прав людини;

- висновок про проведення антидискримінаційної експертизи за формою, встановленою постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 61 «Питання проведення антидискримінаційної експертизи та громадської антидискримінаційної експертизи проектів нормативно-правових актів»;

- висновок про проведення гендерно-правової експертизи за формою, визначеною в додатку 2 до Порядку проведення гендерно-правової експертизи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 листопада 2018 року № 997.

Згідно з наказу Міністерства юстиції України від 31.05.2019 року № 1670/5, наказ Мінагрополітики від 10.05.2019 року № 243 «Про затвердження Змін до Порядку ідентифікації та реєстрації свиней» було зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 травня 2019 року за № 565/33536, лист від 03 червня 2019 року «Щодо повернення нормативно-правового акта після державної реєстрації».

Наказ набрав чинності з дня його офіційного опублікування у виданні «Урядовий кур`єр» 22.06.2019 року № 116 (6479) та у єдиному повному офіційному періодичному виданні нормативно-правових актів України «Офіційний вісник України» від 02.07.2019 року № 50.

Також, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції посилання скаржника про те, що суб`єктом владних повноважень у частині підготовки, розробки, прийняття та оприлюднення Змін до Порядку ідентифікації та реєстрації свиней, які затверджені Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 травня 2019 року № 243, було порушено передбачені чинним законодавством строки, оскільки, наявними в матеріалах справи доказами та встановленими судом вище обставинами, підтверджується, що Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України приймаючи оскаржуване рішення діяло на підставі та у межах вимог визначених чинним законодавством України.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що навіть наявність порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його не дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовується Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляду у цілому на несправедливий». При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Отже, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі № 810/1354/18.

Відповідно до приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищезазначене суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що наказ Мінагрополітики від 10.05.2019 року № 243 «Про затвердження Змін до Порядку ідентифікації та реєстрації свиней», яким внесено Зміни до Порядку ідентифікації та реєстрації свиней, затвердженого наказом Мінагрополітики від 01 грудня 2017 року № 639, розроблений для приведення Порядку № 639 у відповідність з принципами державної регуляторної політики, був прийнятий та оприлюднений відповідно до вимог законодавства України, що в свою чергу дає підстави для висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача щодо протиправності та нечинності окремих положень Порядку № 639 в які були внесені зміни наказом Мінагрополітики від 10 травня 2019 року № 243.

Між тим, державна політика України щодо адаптації законодавства формується як складова частина правової реформи в Україні та спрямовується на забезпечення єдиних підходів до нормопроектування, обов`язкового врахування вимог законодавства Європейського Союзу під час нормопроектування, підготовки кваліфікованих спеціалістів, створення належних умов для інституціонального, науково-освітнього, нормопроектного, технічного, фінансового забезпечення процесу адаптації законодавства України.

Адаптація законодавства України є планомірним процесом, що включає декілька послідовних етапів, на кожному з яких повинен досягатися певний ступінь відповідності законодавства України до законодавства Європейського Союзу.

Експертизу проектів нормативно-правових актів, які за предметом правового регулювання належать до сфер, правовідносини в яких регулюються правом Європейського Союзу, здійснює уповноважений центральний орган виконавчої влади, а експертизу проектів нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади - відповідні підрозділи органів, які видають акт.

Прийняття проекту нормативно-правового акту підтверджує, що згідно проведених експертиз, дотримано принципи та підходи до наближення законодавства України до acquis Європейського Союзу.

Для забезпечення приблизної адекватності законодавства України і законодавства Європейського Союзу у процесі провадження нормотворчої діяльності враховуються основні положення актів законодавства Європейського Союзу настільки, наскільки це доцільно для України з огляду на економічні, політичні та соціальні наслідки прийняття відповідних правових норм, адаптованих до вимог законодавства ЄС.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін та висновки суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що однією з цілей державного регулювання було визначено зменшення додаткових витрат власників на замовлення дублікатів втрачених бирок за рахунок забезпечення їх якісною сертифікованою биркою для ідентифікації тварин, не підвищуючи при цьому вартість засобів ідентифікації для тварин.

Також, основоположною підставою для виготовлення бирок нового зразка були численні звернення від господарств України щодо покращення якості бирок (надходять до Державного підприємства «Агентство з ідентифікації та реєстрації тварин» від юридичних осіб, що займаються розведенням та утриманням великої рогатої худоби та асоціацій) та містять такі проблеми з використання вушних бирок:

- вушні бирки часто розмикаються та губляться. Дана проблема вирішується саме за рахунок твердого замкового механізму;

- наконечник вхідної частини виготовлений з м`якого пластику, що призводить до його роз`єднання;

- встановлення бирки потребує зусиль, що часто призводить до пробивання штирем аплікатора м`якого пластику біля головки штиря;

- зусилля, яке застосовується при прикріпленні вушної бирки, деформує замковий механізм, що ускладнює з`єднання вхідної та порожнистої частин вушної бирки або призводить до неякісного встановлення. Дана проблема також вирішується саме за рахунок твердого замкового механізму.

У своїх зверненнях власники тварин вимагали забезпечити їх вушними бирками кращої якості, виготовити дублікати втрачених бирок, забезпечити сертифікованими вушними бирками згідно вимог Міжнародного комітету з реєстрації тварин (ІСАR). Основною проблемою однокомпонентної бирки (незалежно від виду тварин, оскільки технологія запірного механізму є однаковою) є її часте розмикання, втрата.

Для реалізації поставленої цілі, суб`єктом владних повноважень було обрано механізм збереження та покращення якості виробу, не підвищуючи його собівартість, за рахунок зменшення розміру бирки, який не вплине на візуальну ідентифікацію тварини. Тобто, різниця в коштах, яка залишається при виготовленні бирки меншого зразка та наявність замкового механізму із твердого пластику, забезпечить більшу якість виробу за ті самі кошти.

Запровадження бирок із двох компонентів, м`якого та твердого пластику замкового механізму, зумовлено частими втратами прикріплених бирок та можливістю повторного використання однокомпонентної бирки, що порушує вимоги законодавства та провокує різного виду фальсифікації.

Двокомпонентна бирка є менш травматичною для тварини, ніж однокомпонентна при її закріпленні, а саме - однокомпонентна утворює рвану рану у вусі, через те, що матеріал замкового механізму (вістря та отвір) виготовлені із гнучкого, еластичного матеріалу. При використанні двох компонентів замковий механізм виготовляється із твердого пластику з гострим шипом та нижньої частини замкового механізму. При змиканні такої бирки утворюється проріз у вусі тварини, що загоюється значно швидше, ніж рвана рана.

Також, матеріалами справи підтверджується, що зовнішній вигляд та технічні вимоги до бирки вушної для ідентифікації та реєстрації свиней, які затверджені додатками 4, 5, 9 до Порядку ідентифікації та реєстрації свиней, відповідають продукції низки виробників бирок, сертифікованих ІСАК.

Отже, наказ Мінагрополітики від 10.05.2019 року № 243 спрямований на зменшення додаткових витрат власників на замовлення дублікатів втрачених бирок за рахунок забезпечення їх якісною сертифікованою биркою для ідентифікації свиней, не підвищуючи при цьому вартість послуги з ідентифікації та реєстрації тварин, а тому на думку суду, він є таким, що покращує умови для здійснення господарської діяльності, підвищує конкурентоспроможність у галузі виробництва бирок для свиней, а також жодним чином не спрямований на порушення прав окремих суб`єктів господарювання.

Також, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції посилання позивача, що приймаючи оскаржуване рішення, уповноважений орган порушив правила конкуренції щодо ПАТ «Київська поліграфічна фабрика «Зоря», оскільки доказів документального та нормативного підтвердження обставин порушення його прав та надання привілейованого становища конкурентам або порушення правил конкуренції взагалі, у зв`язку з прийняттям оскаржуваних положень Порядку № 639 скаржником не надано ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

З огляду на завдання адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції не надає оцінку посиланням скаржника про порушення правил конкуренції щодо ПАТ «Київська поліграфічна фабрика «Зоря», оскільки зазначене відноситься до господарської юрисдикції та не може бути предметом розгляду в межах даної справи.

Таким чином, у контексті наведених приписів вбачається, що до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи за до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод.

Водночас, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

У даному випадку, дія оскаржуваних додатків до наказу Мінагрополітики № 243 не створює для ПАТ «Київська поліграфічна фабрика «Зоря» жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду.

Щодо інших доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київська поліграфічна фабрика «Зоря» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 07.12.2020 року