Справа № 480/1409/20
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 р.Справа № 480/1409/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Середи І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 15.06.20 року по справі № 480/1409/20

за позовом ОСОБА_1

до 1 Державного пожежно-рятувального загону Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до 1 Державного пожежно-рятувального загону Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області, в якій просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплати йому в день виключення зі списків цивільного захисту (18.10.2017р.) одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 24 календарних роки служби;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 жовтня 2017 року по 20 лютого 2020 року без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Свої вимоги мотивує тим, що він проходив службу на посаді командира відділення в другій державній пожежно-рятувальній частині 1 державного пожежно - рятувального загону Управління ДСНС України в Сумській області. Станом на день прийняття наказу від 17.10.2017 року № 332 про звільнення його у відставку з ним не проведено повного розрахунку, а саме одноразову грошову допомогу при звільненні виплачено лише за повних 19 календарних роки служби, але станом на 18.10.2017 календарна вислуга років його служби в органах ДСНС складала 24 повних календарних роки. Таким чином, командування 1 державного пожежно - рятувального загону Управління ДСНС України в Сумській області не виплатило йому в повному обсязі одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення. 31.01.2020 року він звернувся до керівництва 1 державного пожежно - рятувального загону Управління ДСНС України в Сумській області з клопотанням про здійснення з ним повного розрахунку, у зв`язку з чим були внесені зміни до наказу № 332 від 17.10.2017 року наказом начальника Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Сумській області № 36 від 07.02.2020 року та 20.02.2020 року позивачу здійснено доплату одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 5 календарних років служби у розмірі 17462,33 грн. Позивач зазначає, що сума його заробітної плати за серпень 2017 року (31 календарний день) складає 6072, 20 грн., за вересень (30 календарних днів) складає 7091,30 грн., середній заробіток за одну добу складає 13163,50 / 61 = 215, 79 грн. Наступний день після його звільнення 19 жовтня 2017 року, а дата розрахунку 20 лютого 2020 року, тобто між звільненням та проведенням повного розрахунку становить 854 днів, 854x215,79=184284,66 грн. Отже, відповідача слід зобов`язати нарахувати та виплатити йому середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 жовтня 2017 року по 20 лютого 2020 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність 1 державного пожежно - рятувального загону Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплати ОСОБА_1 в день виключення зі списків цивільного захисту (18.10.2017р.) одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 24 календарних роки служби.

Зобов`язано 1 державний пожежно - рятувальний загін Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 жовтня 2017 року до 20 лютого 2020 року в сумі 6074грн.89коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що застосування судом першої інстанції у даних правовідносинах співмірності, істотної частки від середньомісячного грошового забезпечення не є доцільним, оскільки судом всебічно не зясовано питання про спір між сторонами в правовідносинах між ними, а також помилково визначено, що позивач звернувся до суду з вимогами про нарахування та виплату всіх належних до сплати сум, а саме недоплаченої суми одноразової грошової допомоги при звільненні за 24 роки служби через 2 роки 4 міс після звільнення з військової служби.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що наказом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області від 17.10.2017 № 322 ОСОБА_1 з 18.10.2017 звільнено зі служби цивільного захисту та нараховано йому 67367,35 грн. одноразової грошової допомоги при звільненні за 19 років служби. Після повідомлення позивача 31.01.2020 щодо недоплати йому одноразової грошової допомоги виявлено технічну помилку у розрахунках та наказом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області № 36 від 07.02.2020 внесено зміни до наказу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області від 17.10.2017 № 322 щодо перерахування ОСОБА_1 одноразової допомоги при звільненні за 5 років служби із грошового забезпечення, яке він отримував на день звільнення. Таким чином, позивачу 20.02.2020 донарахована сума одноразової грошової допомоги при звільненні за 5 років служби у розмірі 17728,25 грн. Зазначив, що апеляційна скарга позивача є необґрунтованою, відтак задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні позивач та представник позивача просили рішення суду першої інстанції скасувати в оскаржуваній частині, з підстав наведених в апеляційній скарзі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасникв справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що наказом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області від 17.10.2017 № 322 ОСОБА_1 з 18.10.2017 звільнено зі служби цивільного захисту та нараховано йому 67367,35 грн. одноразової грошової допомоги при звільненні за 19 років служби.

31.01.2020 позивач звернувся із заявою до 1 ДПРЗ щодо доплати йому одноразової грошової допомоги за 5 років служби, оскільки його вислуга на момент виходу на пенсію в календарному обчисленні складала 24 роки.

Наказом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області № 36 від 07.02.2020 внесено зміни до наказу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області від 17.10.2017 № 322 щодо перерахування ОСОБА_1 одноразової допомоги при звільненні за 5 років служби із грошового забезпечення, яке він отримував на день звільнення.

10.02.2020 1 ДПРЗ листом за вихідним № 120 повідомив позивача про вищевказані обставини.

20.02.2020 позивачу у зв`язку з перерахунком, донарахована сума одноразової грошової допомоги при звільненні за 5 років служби у розмірі 17728,25 грн.

Не погодившись з розміром виплаченої суми однарозової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки 1 державним пожежно - рятувальним загоном Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області не проведено повного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , відтак є необхідним зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 жовтня 2017 року до 20 лютого 2020 року в сумі 6074грн.89коп.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

В силу статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За правилами, встановленими частиною першою статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до абз. 4 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі - Порядок № 393) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 17.10.2017 звільнений з військової служби у Збройних Силах України, отримав грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 19 календарних років військової служби в сумі 67367,35 грн. замість 24 календарних роки.

Так, недоплачену суму одноразової грошової допомоги за 5 років служби у розмірі 17728,25 грн. у добровільному порядку перераховано 20.02.2020 після виявлення помилки у розрахунках.

Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 153/2008, передбачено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

В свою чергу згідно з частиною 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІ1 закінченням проходження військової і служби вважається день виключені військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установ тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Разом з тим, а ні Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", а ні Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільнення військовослужбовця з військової служби.

Так, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Слід зауважити, що непоширення норм КЗпП України на військовослужбовців Збройних сил України стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

З огляду на викладене, враховуючи зміст статті 117 КЗпП України, яка передбачає відповідальність власника за затримку розрахунку при звільненні, підставою для якої є факт порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача компенсації за час затримки розрахунку при звільненні.

Аналогічна правова позиція щодо конкуренції норм загального та спеціального права висловлена в постанові Верховного Суду у складі касаційного адміністративного суду від 30.01.2019 у справі № 805/4523/16-а.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо розміру стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, колегія суддів зазначає наступне.

Аналіз наведених вище норм матеріального права (116, 117 КЗпП України) дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значущі обставини, як виплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Виходячи з приписів статті 116, 117 КЗпП України, з урахуванням конкретних обставин справи суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, та істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком.

Отже, право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

Суд першої інстанції зазначає, що із вимогами до суду про нарахування та виплату всіх належних до сплати сум, а саме недоплаченої суми одноразової грошової допомоги при звільненні за 24 роки служби позивач звернувся через 2 роки 4 місяці після звільнення з військової служби. На момент звільнення з військової служби претензій майнового характеру щодо неповного розрахунку не заявляв, своїм підписом засвідчивши правильність даних, зазначених у грошовому атестаті (а.с.13,зворотній бік), в якому вислуга років визначена 19 років 11 місяців 22 дні та розмір одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення вказаний як "67367,35грн".

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі по тексту - Порядок № 100), середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Зі змісту наведених норм слідує, що на користь працівника, щодо якого мала місце несвоєчасність розрахунку при звільненні, підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення, виходячи з кількості робочих днів протягом періоду такої затримки.

Відповідно до довідки 1 ДПРЗ Управління служби з надзвичайних ситуацій у Сумській області від 22.05.2020 № 379 (а.с.92), грошове забезпечення ОСОБА_1 за серпень 2017 року складало 6077, 58 грн, за вересень 2017 року - 7072,20 грн. (включаючи одноразову премію до свята в розмірі 1000,00 грн.).

Нарахована одноразова премія у вересні 2017 року до свята рятівника у розмірі 1000,00 грн., відповідно пп. б п. 4 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітньої плати, затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995, при обчисленні середньої заробітної плати не враховується, оскільки є одноразовою виплатою. Крім того, одноразова премія не міститься в п. 3, розліду ІІІ Порядку № 100, оскільки така виплата проводиться не за підсумками роботи (служби) за рік і не за вислугу років, а на підставі наказу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області № 296 від 13.09.2017 до професійного свята "День рятівника".

Таким чином, середньоденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 до звільнення зі служби, відповідно до вимог розділу ІІІ Порядку № 100 розраховується наступним чином: грошове забезпечення ОСОБА_1 за серпень 2017 року та вересень 2017 року складає 12149,78 грн.(6077, 58 грн + 6072,20 грн.), число робочих днів за серпень та вересень 2017 року - 61. Тобто, середньоденний розмір грошового забезпечення складає - 199,17 (12149,78/61).

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 звільнено зі служби 17.10.2017, однак повний розрахунок з належної йому до виплати здійснено лише 20.02.2020, тобто через 853 календарні дні.

Отже, з урахуванням ст. 117 КЗпП сума середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 169892,01 (199,17х853).

Колегія суддів зазначає, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум, ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, беручи до уваги неістотність суми одноразової грошової допомоги, що припадає на один місяць року, відносно розміру середньомісячного заробітку позивача, колегія суддів, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17, вважає за справедливе застосувати принцип співмірності та зменшити за таких обставин розмір відшкодування працівникові заробітку за час затримки розрахунку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 16989,00 грн. (10% від 169892,01).

Оскільки означені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів, керуючись ст. 317 КАС України, частково скасовує рішення суду першої інстанції з прийняттям в цій частині нової постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 року по справі № 480/1409/20 скасувати в частині зобов`язання 1 Державного пожежно-рятувального загону Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 жовтня 2017 року до 20 лютого 2020 року в сумі 6074 грн. 89 коп.

Прийняти в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до 1 Державного пожежно-рятувального загону Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Стягнути з 1 Державного пожежно-рятувального загону Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 жовтня 2017 року до 20 лютого 2020 року в сумі 16989,00 грн.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 10.12.2020 року