Справа № 120/4423/20-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 грудня 2020 р. Справа № 120/4423/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, скасування вимоги про сплату боргу

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - відповідач). У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправним невиконання відповідачем рішень ДПС, як органу вищого рівня, викладених у листі від 05.03.2019 № 12247/6/99-99-11-05-02-75, від 10.04.2019 № 16834/6/99-99-11-05-0225 щодо приведення у відповідність облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку платника;

- зобов`язати відповідача виконати рішення ДПС, як органу вищого рівня, викладених у листі від 05.03.2019 № 12247/6/99-99-11-05-02-75, від 10.04.2019 № 16834/6/99-99-11-05-0225 щодо приведення у відповідність облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку платника;

- скасувати вимоги про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ф-91168-55 від 07.11.2019 та № Ф-91168-55 від 11.02.2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 07.11.2018 відповідачем прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-239522-55 в сумі 15819,54 грн. Не погоджуючись із вимогою, позивач оскаржив її до ДФС, як органу вищого рівня.

Рішенням ДФС від 05.03.2019 № 12247/6/99-99-11-05-02-75 скасовано та відкликано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 № Ф-239522-55 та зобов`язано відповідача привести у відповідність облікові дані інформаційної системи та інтегровану картку платника, у зв`язку із тим, що позивач не зареєстрований як фізична особа підприємець.

Однак, 11.02.2019 відповідачем повторно винесено таку ж вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-239522-55 в сумі 18276,72 грн, за інший період . Не погоджуючись із вимогою, позивач оскаржив її до ДФС, як органу вищого рівня.

Рішенням ДФС від 10.04.2019 № 16834/6/99-99-11-05-0225 скасовано та відкликано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2019 № Ф-239522-55 та зобов`язано відповідача привести у відповідність облікові дані інформаційної системи та інтегровану картку платника, у зв`язку із тим, що позивач не зареєстрований як фізична особа підприємець.

Однак, 12.08.2019 відповідачем втретє винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-91168-55 в сумі 23785,08 грн. Не погоджуючись із вимогою, позивач втретє оскаржив її до ДПС, як органу вищого рівня.

Рішенням ДПС від 28.11.2019 № 11128/6/99-00-08-06-01 скасовано та відкликано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.08.2019 № Ф-91168-55 та зобов`язано відповідача привести у відповідність облікові дані інформаційної системи та інтегровану картку платника, у зв`язку із тим, що позивач не зареєстрований як фізична особа підприємець.

Позивач зазначає, що відповідач ігноруючи та не виконуючи рішення ДПС, як органу вищого рівня, протиправно повторно прийняв вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2019 та 11.02.2020 № Ф-91168-55. На думку позивача, відповідач помилково застосував норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", не врахувавши, що він не є платником єдиного внеску, адже статусом фізичної особи - підприємця не володіє.

Тому з метою захисту своїх прав та законних інтересів позивач звернувся із цим позовом до суду.

Ухвалою від 31.08.2020 позовну заяву позивача залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в мотивувальній частині ухвали суду.

25.09.2020 до суду надійшла заява позивача про усунення, вказаних в ухвалі від 31.08.2020, недоліків.

Ухвалою від 09.10.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати з правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також встановлено відповідачеві 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву. Цією ж ухвалою, судом з власної ініціативи замінено відповідача у справі, а саме Головне управління ДФС у Вінницькій області його правонаступником Головним управління ДПС у Вінницькій області.

05.11.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив, відповідач зазначив, що згідно реєстру самозайнятих осіб позивач перебуває на податковому обліку в Тульчинській ДПІ Немирівського управління ДПС у Вінницькій області, як платник податків за основним місцем обліку з 09.08.2001, обліковий номер 177, дата державної реєстрації 03.08.2001 № 0010960. Згідно реєстру страхувальників позивач перебуває на обліку як платник єдиного внеску - фізична особа - підприємець за № від 09.08.2001.

Відповідач вказав, що до 01.07.2004 після набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755, усі фізичні особи підприємці, створені до 01.07.2004 повинні були подати до державного реєстратора заяви про державну реєстрацію включення відомостей про фізичну особу підприємця до Єдиного державного реєстру.

Згідно інформації отриманої від Тульчинської РДА розпорядження на скасування підприємницької діяльності позивача відсутні. Крім того згідно інформації Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області позивач перебуває на обліку в органах ПФУ з 09.08.2001.

Відповідач зазначив, що фізичні особи підприємці, стосовно яких не проводилась державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця, не втратили статусу фізичної особи підприємця.

Тому, на думку відповідача, позивач є фізичною особою - підприємцем, а відтак і платником єдиного внеску.

11.11.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що аргументи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву є помилковими.

Мотивуючи відповідь на відзив позивач зазначив, що відповідачем не взято до уваги рішення Державної податкової служби України, якими констатовано, що позивач не є платником єдиного внеску, оскільки не має статусу ФОП через відсутність проходження реєстраційних процедур.

Позивач зазначив, що відсутність офіційного підтвердження статусу підприємця шляхом проходження реєстраційних процедур унеможливлює його участь у системі державного соціального страхування.

Одночасно із відповіддю на відзив позивачем подано заяву про стягнення з відповідача витрат пов`язаних за надання професійної правничої допомоги в сумі 6000,00 грн.

Ухвалою від 09.10.2020 відповідачу встановлено 3-денний строк для подання заперечення на відповідь на відзив в порядку ст. 164 КАС України.

Однак, своїм правом на подання заперечення у строк передбачений ухвалою від 09.10.2020 відповідач не скористався.

З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заяви по суті справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач був зареєстрований Тульчинською районною державною адміністрацією Вінницької області 03.08.2001 фізичною особою підприємцем (реєстраційний номер 0010960) та перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Вінницькій області, Немирівське управління, Тульчинська ДПІ (Тульчинський район) з 09.08.2001, як платник загальнообов`язкових платежів. Вид діяльності КВЕД 52 Роздрібна торгівля; ремонт побутових виробів та предметів вжитку (а.с.42).

07.11.2018 відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) із єдиного внеску № Ф-239522-55 в сумі 15819,54 грн. Не погоджуючись із вимогою, позивач оскаржив її до ДФС, як органу вищого рівня.

Рішенням ДФС від 05.03.2019 № 12247/6/99-99-11-05-02-75 скасовано та відкликано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 № Ф-239522-55 та зобов`язано відповідача привести у відповідність облікові дані інформаційної системи та інтегровану картку платника, у зв`язку із тим що позивач не зареєстрований як фізична особа підприємець (а.с.14).

11.02.2019 відповідачем повторно сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-239522-55 в сумі 18276,72 грн. Підстави для надіслання позивачу вимоги були аналогічними попереднім, різниця полягала лише у періоді нарахування ЄСВ.

Не погоджуючись із вимогою, позивач оскаржив її до ДФС, як органу вищого рівня.

Рішенням ДФС від 10.04.2019 № 16834/6/99-99-11-05-0225 скасовано та відкликано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2019 № Ф-239522-55 та зобов`язано відповідача привести у відповідність облікові дані інформаційної системи та інтегровану картку платника, у зв`язку із тим що позивач не зареєстрований як фізична особа підприємець (а.с.15-17).

12.08.2019 відповідачем втретє сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-91168-55 в сумі 23785,08 грн.

Підстави для надіслання позивачу вимоги були аналогічними тим, що застосовані для прийняття попередніх вимог, різниця полягала лише у періоді нарахування ЄСВ.

Не погоджуючись із вимогою, позивач втретє оскаржив її до ДПС, як органу вищого рівня.

Рішенням ДПС від 28.11.2019 № 11128/6/99-00-08-06-01 скасовано та відкликано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.08.2019 № Ф-91168-55 та зобов`язано відповідача привести у відповідність облікові дані інформаційної системи та інтегровану картку платника, у зв`язку із тим що позивач не зареєстрований як фізична особа підприємець (а.с.18-20).

07.11.2019 та 11.02.2020 № Ф-91168-55 відповідачем повторно сформовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-91168-55 на суму 26539,26 грн. (за період станом на 31.10.2019) та № Ф-91168-55 на суму 29293,44 грн (за період по 31.01.2020) (а.с.22-23).

Позивач зазначає, що відповідач ігноруючи та не виконуючи рішення ДПС, як органу вищого рівня, якими встановлено відсутність реєстрації його як фізичної особи підприємця, протиправно повторно прийняв вимоги про сплату боргу (недоїмки). Тому з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановлення обставин справи, суд керується такими мотивами.

Як підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 був зареєстрований Тульчинською районною державною адміністрацією Вінницької області 03.08.2001 суб`єктом підприємницької діяльності реєстраційний номер 0010960 та перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Вінницькій області, Немирівське управління, Тульчинська ДПІ (Тульчинський район) з 09.08.2001, як платник загальнообов`язкових платежів. Вид діяльності КВЕД 52 Роздрібна торгівля; ремонт побутових виробів та предметів вжитку (а.с.42).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону від 08.07.2010 № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Таким чином визначення наявності у позивача статусу фізичної особи підприємця має першочергове значення для вирішення питання щодо наявності обов`язку зі сплати єдиного соціального внеску.

З цією метою суд враховує, що 01.07.2004 набрав чинності Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від 15.05.2003 № 755-IV. Згідно з преамбулою цей Закон регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до ст. 3 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб - підприємців.

Статтею 4 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ст. 5 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців проводиться державним реєстратором виключно у виконавчому комітеті міської ради міста обласного значення або у районній, районній у містах Києві та Севастополі державній адміністрації за місцезнаходженням юридичної особи або за місцем проживання фізичної особи - підприємця.

Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру (ст. 16 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004)).

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток.

Частина перша статті 42 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) передбачала, що для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем (далі - заявник), повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця; копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ст. 43 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) за відсутності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації фізичної особи - підприємця державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця на підставі відомостей реєстраційної картки на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця. Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця є датою державної реєстрації фізичної особи - підприємця.

Водночас в силу приписів ч. 5 ст. 43 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) державний реєстратор не пізніше наступного робочого дня з дати державної реєстрації фізичної особи - підприємця зобов`язаний передати відповідним органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення про проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця із зазначенням номера та дати внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру та відомості з реєстраційної картки на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця для взяття фізичної особи - підприємця на облік.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності.

Частиною 3 ст. 46 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) встановлено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Отже, державна реєстрація засвідчує не тільки факт припинення статусу підприємця, але і його набуття.

Пунктом 2 розділу VIII "Прикінцевих положень" Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) було визначено, що державний реєстратор протягом 2004 - 2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.

01.07.2010 було прийнято Закон України № 2390-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємці" щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання (далі - Закон від 01.07.2010 № 2390 - VI)

Відповідно до Прикінцевих і перехідних положень Закону від 01.07.2010 № 2390 - VI:

- процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом (п. 2).

- усі юридичні особи та фізичні особи-підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв (п. 3).

- свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними (п.4).

З наведеного можна дійти висновку, що обов`язковою умовою для збереження статусу фізичними особами, зареєстрованими до 01.07.2004 як суб`єктами підприємницької діяльності, було проходження процедури державної реєстрації як фізичної особи-підприємця в Єдиному державному реєстрі. При цьому датою державної реєстрації фізичної особи-підприємця вважалася дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця.

Водночас суд зазначає, що Законом від 15.05.2003 № 755-IV не було встановлено обов`язку суб`єктів підприємницької діяльності-фізичних осіб щодо проходження обов`язкової державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі та правових наслідків не проходження такої реєстрації.

Відтак, на думку суду, після набрання 01.07.2004 чинності Законом від 15.05.2003 № 755-IV позивач автоматично не набув статусу фізичної особи - підприємця в розумінні положень цього закону, оскільки не вчинив передбачених ним дій для проведення державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі.

Суд зазначає, що статус фізичної особи - підприємця є формою реалізації конституційного права на підприємницьку діяльність, відсутність підтвердженого у визначеній державою формі реалізації цього права у нових умовах нормативно-правового регулювання після 2004 року виключає можливість автоматичного перенесення набутих до 01 липня 2004 року ознак суб`єкта господарювання, оскільки особа не може бути примушена до реалізації наданого їй права в цих умовах, а користується ним на власний розсуд.

Відсутність офіційного підтвердження статусу фізичної особи - підприємця шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом від 15.05.2003 № 755-IV, виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.07.2020 по справі № 260/81/19.

Крім того відповідачем не надано доказів, які б свідчили про збереження статусу фізичної особи підприємця у позивача. Відповідачем не надано доказів подання позивачем державному реєстратору, у встановлений пунктом 2 розділу ІІ Закону № 2390-VI строк, реєстраційної картки для включення відомостей про нього до Єдиного державного реєстру та для заміни свідоцтва про його державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання такого свідоцтва. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів отримання позивачем свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи нового зразка.

За таких обставин, суд критично оцінює аргументи відповідача щодо наявності у позивача статусу фізичної особи - підприємця і, як наслідок, платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Крім того, суд зазначає, що у рішеннях Державної податкової служби України від 05.03.2019 № 12247/6/99-99-11-05-02-75, від 10.04.2019 № 16834/6/99-99-11-05-0225 та від 28.11.2019 № 11128/6/99-00-08-06-01, центральний орган виконавчої влади при розгляді скарг позивача теж дійшов висновку про відсутність реєстрації ОСОБА_1 , як фізичної особи підприємця згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Крім того відповідача зобов`язано привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку позивача. Однак відповідачем покладених на нього зобов`язань не виконано.

Щодо посилання відповідача на інформацію з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 13.11.2019 № 6615/10-1-50/05 та листа архівного сектору Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області, то суд не може вважати такі відомості беззаперечним доказом того, що позивач був зареєстрований як фізична особа - підприємець, адже відповідних записів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не міститься.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів того, що позивач є платником єдиного внеску у відповідності до Закону від 08.07.2010 № 2464-VI, оскаржені вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2019 та 11.02.2020 № Ф-91168-55 є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виконати рішення ДПС, як органу вищого рівня, викладених у листі від 05.03.2019 № 12247/6/99-99-11-05-02-75, від 10.04.2019 № 16834/6/99-99-11-05-0225 щодо приведення у відповідність облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку платника, суд зазначає наступне.

Підпунктом 19-1.1.10 пункту 19-1.1 статті 19 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема, забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів.

З метою реалізації підпункту 19-1.1.10 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, п.п. 5 п. 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 20.08.2014 № 375, та з метою удосконалення оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджету та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (Порядок № 422).

Відповідно до абз 6-14 п. 2 Розділу I Порядку № 422, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Інформаційна система органів ДФС - інтегрована структура, що складається з одного чи більшої кількості процесів, компонентів апаратного та програмного забезпечення, засобів та персоналу, що забезпечує можливість задоволення встановленої потреби або цільової функції.

Коректність даних інформаційної системи - відповідність інформації, що зберігається в інформаційній системі, встановленим алгоритмам (правилам) її співставності та логічного і арифметичного контролю.

Облікова операція - дія в ІКП, яка призводить до змін облікових показників;

Облікові показники - показники, що інтегруються в процесі ведення оперативного обліку.

Оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП.

Первинні документи - документи, що складені платниками податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску та/або органами ДФС, іншими органами влади згідно з чинним законодавством (податкові декларації, митні декларації, аркуші коригування, уточнюючі розрахунки, податкові повідомлення-рішення, рішення контролюючого органу, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, судові рішення, рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), інформація органів Державної казначейської служби України про надходження податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску тощо).

Первинні показники - показники, що містяться у первинних документах та є визначальними для характеристики процесів адміністрування податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску.

Перекручення (викривлення) показників - неповне та/або несвоєчасне відображення у відповідних регістрах інформаційної системи, допущене як у результаті умисних дій працівників органів ДФС, так і внаслідок виникнення арифметичних та технічних помилок.

Відповідно до абз 1, 2 п. 5 Розділу I Порядку №422 контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

Абзацом 5 п. 5 Розділу I Порядку № 422 визначено, що у разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

Отже, з наведеного слідує, що відображення податковим органом в інтегрованих картках платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань спричиняють правові наслідки саме для платника податку, оскільки від правомірності таких дій фактично залежить фінансовий стан платника податків у розрізі розрахунків із бюджетом, зокрема, щодо наявності та вірного розрахунку заборгованості перед бюджетом з урахуванням періоду її виникнення.

Як було встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань не зареєстрований як фізична особа - підприємець.

Крім того, судом встановлено, що Державною податковою службою України, за результатом розгляду скарг позивача на попередньо винесені податкові вимоги, було зобов`язано відповідача привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку позивача з урахуванням відсутності його реєстрації у статусі фізичної особи - підприємця.

Правові наслідки для відповідача прийнятих Державною податковою службою України за результатом розгляду скарг позивача рішень, обумовлені нормами п.п. 3 та 5 Наказу Міністерства фінансів України від 09.12.2015 № 1124 "Про затвердження Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу".

В силу п. 3 розділу 5 Порядку від 09.12.2015 № 1124 , у разі повного або часткового задоволення скарги в рішенні даються розпорядження контролюючому органу, рішення якого скасовано повністю або в певній частині, про вчинення відповідних дій.

З метою реалізації у тому числі вказаних у п. 3 розпоряджень та виконання прийнятого органом вищого рівня рішення, другий примірник рішення, прийнятого за результатами розгляду скарги контролюючим органом, надсилається територіальному контролюючому органу за місцем реєстрації скаржника (передається структурному підрозділу (працівнику), до повноважень якого входить підготовка вимог про сплату недоїмки) для виконання (вчинення установлених законодавством дій) і зберігається у справі з матеріалами розгляду скарги, які долучаються до справи скаржника (п. 5 розділу 5 Порядку від 09.12.2015 № 1124).

Однак, не зважаючи на покладений Державною податковою службою України на відповідача обов`язок привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку позивача з урахуванням відсутності його реєстрації у статусі фізичної особи - підприємця, розпорядження Державної податкової служби України що містились у рішеннях від 05.03.2019 № 12247/6/99-99-11-05-02-75, від 10.04.2019 № 16834/6/99-99-11-05-0225 Головним управлінням ДПС у Вінницькій області не були виконані.

Натомість відповідачем протиправно були сформовані спірні вимоги від 07.11.2019 та від 11.02.2020 № Ф-91168-55.

Враховуючи, невиконання відповідачем обов`язкових для нього розпоряджень Державної податкової служби України про приведення у відповідність облікових даних позивача, беручи до уваги висновки суду у цій справі про відсутність у позивача статусу фізичної особи - підприємця, суд вважає, що бездіяльність відповідача носить протиправний характер.

Як наслідок, підлягають задоволенню позовні вимоги у спосіб визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не приведення у відповідність облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника та даних інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , з урахуванням відсутності його реєстрації у статусі фізичної особи підприємця та зобов`язання відповідача привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника та даних інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , з урахуванням відсутності його реєстрації у статусі фізичної особи підприємця.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1681,60 грн., належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення на його користь витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Висновку, про те що ордер, який видано відповідно до положень Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", є документом, що підтверджує повноваження адвоката, дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 грудня 2018 року по справі № П/9901/736/18.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подано договір про надання правничої допомоги від 05.03.2020 № 02, акт наданих послуг від 09.11.2020 та квитанцію до прибуткового касового ордера № 01 від 09.11.2020 про оплату гонорару в сумі 6000,00 грн. за надані послуги.

Однак, в матеріалах справи відсутній ордер, який підтверджує повноваження адвоката на надання правничої допомоги позивачу, що виключає підстави для присудження в його користь заявлених ним витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Вінницькій області № Ф-91168-55 від 07.11.2019.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Вінницькій області № Ф-91168-55 від 11.02.2020.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Вінницькій області щодо не приведення у відповідність облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника та даних інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , з урахуванням відсутності у нього статусу фізичної особи підприємця.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Вінницькій області привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника та дані інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , з урахуванням відсутності у нього статусу фізичної особи підприємця.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович