Справа № 817/1889/17
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
09 грудня 2020 року м. Рівне №817/1889/17
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. розглянувши у письмовому провадженні заяву про відвід судді Комшелюк Т.О. у розгляді заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі за позовом:
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
08.12.2020 від ОСОБА_1 по справі №817/1889/17 надійшла заява про відвід судді Комшелюк Т.О. від розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження у справі №817/1889/17.
Суд, який розглядає заяву про заміну сторони виконавчого провадження у справі №817/1889/17, дійшов висновку про необґрунтованість доводів заявника, у зв`язку з чим, в порядку частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою від 08.12.2020, передав заяву про відвід на автоматизований розподіл для визначення у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України судді, який вирішуватиме цю заяву.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2020 заява про відвід судді у справі №817/1889/17 передана для вирішення судді Друзенко Н.В.
Відповідно до частини восьмої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.
Розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Комшелюк Т.О. у розгляді заяви про заміну сторони виконавчого провадження у справі №817/1889/17 суддя Друзенко Н.В. дійшла висновку, що вона не може бути задоволена, з огляду на таке.
Так, заява про відвід фактично ґрунтується на положеннях пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до вказаної процесуальної норми суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу, якщо наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
За вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський Суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості:
1) суб`єктивний беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі;
2) об`єктивний визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справах П`єрсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства).
Щодо суб`єктивного тесту, то він полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Проте презюмується особиста неупередженість. Щодо об`єктивного тесту, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки суддів, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості суддів. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення ЄСПЛ у справі Клейн та інші проти Нідерландів).
Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність колегії суддів презюмується.
Що стосується об`єктивного критерію, то побоювання заявника, що суддя є небезсторонньою не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, позаяк по своїй суті вони є сугубо гіпотетичними і не підтверджуються такими фактами, які могли б викликати сумніви щодо неупередженості судді. Жодних обставин тому, що вказана суддя не є вільною від стороннього впливу чи будь-якого втручання у судовий розгляд справи, у заяві про відвід не наведено.
З огляду на усе вищевикладене, вказані в заяві ОСОБА_1 обставини не можуть свідчити про наявність упередженості судді Комшелюк Т.О. та її необ`єктивності при вирішенні питання про заміну сторони в адміністративній справі №817/1889/17.
Відтак суддя вважає заяву про відвід необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Комшелюк Т.О. у розгляді заяви про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі №817/1889/17, відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.В. Друзенко