Справа № 160/13392/20
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,-
20.10.2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення нарахування та виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.06.2018 р.;
- визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.05.2018 р. про закриття виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 );
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити нарахування та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з 01.06.2018 року;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача на відшкодування моральної шкоди грошову суму у розмірі 100000,00 грн. (сто тисяч гривень);
- допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 КАС України;
- встановити судовий контроль за виконанням відповідачем судового рішення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків.
27.10.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду на виконання вимог ухвали від 22.10.2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
02.12.2020 року відповідач надав витребувані документи та відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що у зв`язку з виявленими випадками призначення пенсій згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по фіктивним документам, відповідачем здійснено запит до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України щодо видачі архівної довідки про дні виїзду в 30 кілометрову зону ЧАЕС ОСОБА_1 в період проходження строкової військової служби. В квітні та травні 2018 року відповідачем отримано відповідь, що в перевірених наказах командира військової частини НОМЕР_3 за період з 21.10.1986 року по 11.11.1986 року ОСОБА_1 не виявлений. Також Галузевим державним архівом Міністерства оборони України повідомлено, що довідка, надана позивачем №51/1/728 від 07.02.2001 року не видавалась. ОСОБА_1 на особистому прийомі було повідомлено про прийняте рішення про призупинення виплати пенсії, а також надано роз`яснення про необхідність надання відповідних підтверджуючих документів участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 21.10.1986 року по 11.11.1986 року у складі військової частини № НОМЕР_3 . Позивачем підтверджуючі документи не надано. З огляду на викладене, вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідачем, також, зазначено, що до суду позивачем не надано жодного доказу в підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань та їх зв`язку з діями управління, не надано обґрунтованого розрахунку заявленої суми моральної шкоди.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
21.08.2014 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про запит пенсійної справи з управління Пенсійного фонду України в м.Алчевську Луганської області.
З 01.08.2014 року ОСОБА_1 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа і одержувач пенсії по інвалідності 2 групи від захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Взяття на облік здійснено по електронній пенсійній справі, тобто паперові документи, на підставі яких первинно призначено пенсію в Луганській області, відсутні.
Пенсія виплачувалась в розмірі відшкодування фактичних збитків, відсоток якого встановлено у розмірі 75% по 30.09.2016 року.
У липні 2017 року ОСОБА_1 надав на подовження виплати пенсії:
- довідки МСЕК серії 12 ААА № 509335 та серії 12ААА № 024322, згідно яких Луганським комунальним закладом «Обласний центр медикосоціальної експертизи» з 01.10.2016 року довічно встановлено 2 групу інвалідності від захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС зі ступеню втрати професійної працездатності у розмірі 75%.
- посвідчення серії НОМЕР_7 с особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, видане Луганською ОДА та вкладку № НОМЕР_8 , видану Дніпропетровською ОДА. - посвідчення інваліда 2 групи згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виданого управлінням соціального захисту населення Алчевської міської ради та подовженого управлінням соціального захисту Дніпропетровської райдержадміністрації.
Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 851 від 15.11.2017 року з 01.10.2017 року необхідно було провести перерахунок пенсій особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, за матеріалами пенсійної справи.
У зв`язку з тим, що взяття на облік проведено за матеріалами електронної справи і в справі відсутні документи, підтверджуючі факт участі в ліквідації аварії на ЧАЕС під час військової служби, ОСОБА_1 був запрошений органом Пенсійного фонду для надання відповідних документів.
У січні 2018 року ОСОБА_1 надав до відділу:
- копію довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №51/1/728 від 07.02.2001 року про участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 21.10.1986 по 11.11.1986 у складі військової частини № НОМЕР_3 , яка видана народному депутату України ОСОБА_2 ;
- копію довідки № 7/1842 від 11,11.1986 про участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, видану військовою частиною № НОМЕР_3 ;
- копію військового квитка НОМЕР_9 .
На підставі вищезазначених документів ОСОБА_1 з 01.10.2017 року проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови КМУ № 851 від 15.11.2017 року.
22.01.2018 року відповідачем було здійснено запит до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України листом №291/02/22 щодо видачі архівної довідки про дні виїзду в 30 кілометрову зону ЧАЕС ОСОБА_1 в період проходження строкової військової служби.
29.03.2018 року Галузевим державним архівом Міністерства оборони України надано відповідь, оформлену листом №179/1/3794, про те, що в перевірених наказах командира військової частини НОМЕР_3 за період з 21.10.1986 року по 11.11.1986 року ОСОБА_1 не виявлений.
17.04.2018 року відповідачем повторно здійснено запит до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України листом №36/03-26/26 щодо надання пояснень про розбіжності в архівній довідці, наданій позивачем №51/1/728 від 07.02.2001 року та листі №179/1/3794 від 29.03.2018 року.
10.05.2018 року Галузевим державним архівом Міністерства оборони України надано відповідь, оформлену листом №179/1/5621, про те що вдруге перевірені накази командира військової частини НОМЕР_3 за період з 21.10.1986 року по 11.11.1986 року і ОСОБА_1 не виявлений. Також, повідомлено, що довідка №51/1/728 від 07.02.2001 року архівом не видавалась.
Позивачем не надано додаткових підтверджуючих документів.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо призупинення виплати пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210.
Підпунктом 4 пункту 3 вказаного Порядку передбачено, що у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження: менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.
При зверненні позивача Головним управлінням в Луганській області було призначено йому пенсію відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 згідно наданих документів.
Судом встановлено, що після отримання пенсійної справи в електронному вигляді у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виникло законне право на перевірку відомостей, визначених в пенсій справі ОСОБА_1 , а тому відповідачем правомірно витребувані підтверджуючі документи від позивача.
Серед наданих документів позивачем долучено до матеріалів пенсійної справи довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №51/1/728 від 07.02.2001 року про участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 21.10.1986 по 11.11.1986 у складі військової частини № НОМЕР_3 , яка видана народному депутату України ОСОБА_2 .
Відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, судом встановлено, що відповідачем в межах повноважень, наданих ч.3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" було направлено запити до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України з метою перевірки відомостей, визначених в довідці №51/1/728 від 07.02.2001 року.
У відповідь на запити позивача Галузевим державним архівом Міністерства оборони України повідомлено листами:
- від 29.03.2018 року №179/1/3794, про те, що в перевірених наказах командира військової частини НОМЕР_3 за період з 21.10.1986 року по 11.11.1986 року ОСОБА_1 не виявлений;
- від 10.05.2018 року №179/1/5621, про те що вдруге перевірені накази командира військової частини НОМЕР_3 за період з 21.10.1986 року по 11.11.1986 року і ОСОБА_1 не виявлений. Також, повідомлено, що довідка №51/1/728 від 07.02.2001 року архівом не видавалась.
Отже, станом на 01.06.2018 року день призупинення виплати пенсії, у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області були наявні розбіжності та недостовірні дані у документах, на підставі яких здійснюється виплата пенсії.
Відповідно до ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.
Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості. У разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.
Зокрема, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її витати.
Передумовою для прийняття Пенсійним фондом України рішення про припинення витати пенсії є наявність саме встановленого факту недостовірності інформації, яка слугувала підставою для призначення цієї пенсії.
Згідно з висновками Верховного Суду, викладених в постанові від 14.02.2019 року у справі №362/7962/15-а та постанові від 24.04.2019 року у справі № 229/758/17 відповідно до частини першої статті 49 Закону №1058- IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.
Наявність сумнівів може бути підставою для перевірки, під час якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають подальшій виплаті пенсії у зв`язку з недостовірно поданими документами.
Суд зазначає, що в даному випадку обов`язок усунення встановлених органом пенсійного фонду неточностей, покладається на позивача, які можуть бути усунуті шляхом надання необхідних документів. Додаткових документів для усунення неточностей, викладених у листах Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 29.03.2018 року №179/1/3794 та від 10.05.2018 року №179/1/5621, позивачем Головному управлінню Пенсійного фонду України не подавалось.
Твердження позивача про те, що в нього наявне посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії ЧАЕС серії НОМЕР_10 , яке в нього не вилучено, не спростовує повноважень та алгоритму дій органу Пенсійного фонду України, встановленого ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у випадку виявлення недостовірних відомостей в документах, на підставі яких здійснюється виплата пенсії.
Таким чином, судом не встановлено порушень законодавства в діях позивача, навпаки, Головне управління Пенсійного фонду України діяло у межах повноважень та спосіб, визначений законодавством, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення нарахування та виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.06.2018 р. та визнання протиправним та скасування розпорядження від 23.05.2018 р. про закриття виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), не підлягають задоволенню судом.
Позовні вимоги про зобов`язання відповідача відновити нарахування та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з 01.06.2018 року, та стягнути моральну шкоду є похідними від зазначених вимог, в задоволенні яких судом відмовлено, а тому є такими, що не підлягають до задоволення.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.
При цьому, суд виходить з положень, закріплених в п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, де вказано, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивачу відмовлено в задоволенні позову.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова