Справа № 759/17097/20
Суддя: Шум Л. М.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17097/20

пр. № 2-а/759/336/20

07 грудня 2020 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП Кречка Євгенія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції взводу № 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП Кречка Є. В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО 18 № 599571 від 26.09.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги позову позивач посилалася на те, що 26.09.2020 року вона керувала транспортним засобом Lend Rover д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Н-21 в с. Киселівка та була зупинена працівником поліції нібито за порушення швидкості та який склав постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДПО 18 № 599571 від 26.09.2020 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 510,00 грн.

Вважає, що швидкість не перевищувала, відповідачем не надано доказів протилежного, крім того інспектором було порушено при розгляді справи її право на адвоката, оскільки розгляд справи відбувся образу після зупинки її транспортного засобу.

Вимогами вказаного позову є скасувати постанову інспектора патрульної поліції взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП Кречка Є.В. ДПО 18 № 599571 від 26.09.2020 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту поліції на її користь 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу та 420,40 грн. сплаченого судового збору..

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.10.2020 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. (а.с. 15-17)

23.11.2020 року на адресу суду від відповідача інспектора патрульної поліції взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП Кречка Є.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому просять відмовити в задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованість, оскільки інспектор діяв в межах чинного законодавства. Також, зазначив, що усі твердження позивача про порушення її прав при винесенні постанови повністю спростовуються відеозаписом наданим до відзиву ( а.с. 20-30)

Дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Постановою інспектора патрульної поліції взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП Кречка Є.В. про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510,00 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 26.09.2020 року о 17 год. 43 хв на 11 км а/д Н-21, с. Киселівка Чернігівської області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Lend Rover д.н.з. НОМЕР_1 , рухалася зі швидкістю 108 км/год., при цьому, перевищила встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті на 58 км/год, визначеному дорожнім знаком 5.45, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР.

Таким чином, позивач своїми діями скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 за перевищення швидкісного режиму, було встановлено відсутність посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За таких обставин, позивачкою також було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії.

Отже, поліцейським Кречко Є.В., винесено постанову серії ДП018 № 589571 від 26.09.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 та ч. 1 ст.126 КУпАП, які були об`єднанні за ст. 36 КУпАП та накладено стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених в сумі 510 грн.

Швидкість руху транспортного засобу було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20серійний номер ТС000560.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови серії ДП018 № 589571 від 26.09.2020 року, у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Позивачем не оспорюється, що вона керувала автомобілем в зазначений час, однак остання зазначає, що порушення Правил дорожнього руху України не допускав.

Згідно постанови серії ДП018 № 589571 від 26.09.2020 року ОСОБА_1 порушила п.12.4 та п.2.4 а) Правил дорожнього руху України.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху України, передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (нові зміни з 01.01.2018).

З відеозапису, наданого представником відповідача, оптичного диску, вбачається що фіксування порушення швидкісного режиму проводилось працівниками поліції за допомогою технічного засобу TruCAM LTI 20/20 серійний номер ТС000560 .

З віодазису, наданого відповідачем, чітко вбачається, що водій автомобіля «Lend Rover д.н.з. НОМЕР_1 о 17 год. 43 хв на 11 км а/д Н-21, с. Киселівка Чернігівської області, допустила порушенням обмеження швидкості в населеному пункті, а саме рухалася зі швидкістю 108км/год., вказаний автомобіль рухається відокремлено, на достатній відстані від інших автомобілів, дія технічного засобу не переривається, замірювання швидкості вищевказаного автомобілю проводиться безперервно, при максимальному наближенні чітко убачається марка автомобілю «Lend Rover д.н.з. НОМЕР_1 .

Також, пунктом 2.4.а Правил дорожнього руху України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

За приписами п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційних документів на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників іноземних транспортних засобів або відповідних документів (посвідчень), що звільняють водіїв від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна позиція викладена постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.09.2019 року у справі №127/19283/17.

З відеозапису наданого відповідачем оптичного диску, вбачається що водій автомобіля «Lend Rover д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , була зупинена працівником поліції о 17 год. 43 хв на 11 км а/д Н-21, с. Киселівка Чернігівської області за порушення правил дорожнього руху. Під час спілкування з працівниками поліції, пред`явила реєстраційний документ на транспортний засіб, проте посвідчення водія не надала, при цьому вказала, що забула його мабуть в іншій сумці.

Отже позивачем, на вимогу інспектора поліції не пред`явлено посвідчення водія, що тягне за собою відповідальність передбачену ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені

ч. 1 ст. 126 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно п. 2 розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція), постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем 26.09.2020 року вимог п. 2.4, 12.4 ПДР, що виразилось у ненаданні для перевірки на вимогу працівника посвідчення водія та порушення швидкісного режиму, було розглянуто відповідачем на місці вчинення адміністративного правопорушення. Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем було роз`яснено позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Розпочавши розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідач назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, та пояснив позивачу підставу зупинки, а також, що він уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на суттєві порушення допущені інспектором Кречко Є.В. при винесенні постанови, оскільки з матеріалів справи убачається, що під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , останній були роз`ясненні її права передбачені ст.268 КУпАП, при цьому позивачем було заявлено клопотання про обов"язкоий розгляд справи у присутності адвоката, що не відповідає вимогам закону, оскільки забезпечення обов`язкового представництва вимагається лише у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Твердження позивача щодо не ознайомлення її з доказами вчинення правопорушення, також спростовуються видеозаписом.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що інспектор поліції діяв в межах своїх повноважень при наявності адміністративного правопорушення в діях позивача, за вчинення якого, у передбаченому чинним законодавством порядку, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, при визначенні розміру якого працівник патрульної поліції врахував особу порушника та конкретні обставини справи, права позивача при цьому порушені не були.

Враховуючи зібрані по справі докази, відсутність доказів, які спростовують факт порушення пунктів 12.4 та 2.4 а) ПДР України позивачем, суд вважає рішення відповідача про винесення постанови відносно позивача правомірним, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в її діях порушення пункту пунктів 12.4 та2.4 а) ПДР України та правомірності притягнення її до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до санкції частини 3 статті 122 КпАП України.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу та витрат по сплаті судового збору, слід зазначити наступне.

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2-7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу теж задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 14, 22, 72-79, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП Кречка Євгенія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: Шум Л.М.