Справа № 160/13630/20
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
23.10.2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії №182105 від 30.09.2020 року щодо не зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 20.04.1982 року по 06.09.1983 року, з 04.11.1983 року по 20.01.1997 рік в Шахті «Штирівська» виробничого об`єднання «Донбасантрацит»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.04.1982 року по 06.09.1983 року, з 04.11.1983 року по 20.01.1997 рік в Шахті «Штирівська» виробничого об`єднання «Донбасантрацит»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з подальшими змінами та доповненнями, починаючи з 25.09.2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 23.11.2020 року, відповідно до ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу був наданий строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25.09.2020 року звернулась до Головного ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. Проте, листом від 30.09.2020 року останній відмовив у призначенні пенсії з посиланням на те, що до страхового стажу не можливо зарахувати наступні періоди роботи: з 20.04.1982 року по 06.09.1983 року, оскільки в наказі про звільнення містяться виправлення; з 04.11.1983 року по 20.01.1997 року відсутній код ЄДРПОУ на печатці підприємства. Позивач вважає, що прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії порушує її права на отримання пенсії, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду з даним позовом.
25.11.2020 року представником відповідача подано письмовий відзив на позов, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що відсутня інформація від структурного підрозділу з питань соціального захисту населення про підтвердження дійсності довідки від 25.09.2020 року про взяття ОСОБА_1 на облік як внутрішньо переміщеної особи. Крім того, у зв`язку з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, пенсійним фондом не були враховані певні періоди роботи, оскільки наявні виправлення в наказі про звільнення та відсутній код ЄДРПОУ на печатці підприємства. Також зазначено, що позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії не було надано довідку від 07.10.2020 року, видану «Министерством топлива, энергетики и угольной промышленности Луганской Народной Республики производственное управление Краснолучской группы филиалов ГУП ЛНР «Центруголь», отже, дана довідка не була предметом розгляду під час вирішення питання про призначення пенсії за віком.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 25.09.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 30.09.2020 року №182105 Відділом з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії за віком з посиланням на те, що у останньої не вистачає страхового стажу для призначення пенсії на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Крім того, підставою відмови стала відсутність інформації від структурного підрозділу з питань соціального захисту населення про підтвердження дійсності довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 .
Згідно розрахунку стаж роботи ОСОБА_1 складає 22 роки 6 місяців 12 днів.
При цьому, періоди роботи з 20.04.1982 року по 06.09.1983 року та з 04.11.1983 року по 20.01.1997 року, не зараховані до трудового стажу, оскільки в наказі про звільнення містяться виправлення та відсутній код ЄДРПОУ на печатці підприємства.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості відмови пенсійного фонду у призначенні пенсії за віком.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини першої ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.01.2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року не менше 27 років.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1960 року народження і старші після досягнення ними такого віку - 59 років 6 місяців, які народилися з 1 жовтня 1960 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому право на призначення пенсії за віком у неї виникло з 02.07.2020 року.
Відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.
Даним Порядком (пункт 3) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові розрахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду у той чи інший період роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.09.2020 року № 182105 вбачається, що при розрахунку загального стажу останнім не взято до розгляду записи 1-10 трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 , оскільки в ній наявні виправлення в наказі про звільнення та відсутній код ЄДРПОУ на печатці підприємства, тобто наявні порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок.
Разом з тим, зазначені відповідачем неточності в трудовій книжці позивача, з огляду на сталу практику Верховного Суду у аналогічних справах, не можуть бути підставою для відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії, оскільки саме на роботодавця покладений обов`язок ведення трудових книжок і працівник не може відповідати за неточності в своїй трудовій книжці.
Крім того, враховуючи «Намібійські винятки» (принцип міжнародного права, згідно з яким документи, видані окупаційною владою, повинні братися судами до уваги, якщо їх нехтування веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян і розгляд судами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади), суд вважає доведеним факт роботи позивача на шахті «Штеровська» виробничого об`єднання «Донбасантрацит», в період з 04.11.1983 року по 20.01.1997 року, оскільки це підтверджується довідкою від 07.10.2020 року № 1-1/744, виданою «Министерством топлива, энергетики и угольной промышленности Луганской Народной Республики производственное управление Краснолучской группы филиалов ГУП ЛНР «Центруголь» (назва управління мовою оригіналу).
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем необґрунтовано відмовлено в зарахуванні періодів роботи, що вказані в записах №№ 1-10 трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 , оскільки позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки на підприємстві, і це не може бути підставою для позбавлення її права на соціальний захист.
Що стосується відсутності інформації від структурного підрозділу з питань соціального захисту населення про підтвердження дійсності довідки внутрішньо переміщеної особи, суд зазначає наступне.
За змістом ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Згідно п. 2 Порядку створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2016 року № 646, база даних це автоматизований банк відомостей, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які є внутрішньо переміщеними. Відповідальним за забезпечення формування та ведення бази даних є Мінсоцполітики.
Пунктом 3 Порядку № 646 визначено, що інформація до бази даних вноситься структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі створення) рад (далі - уповноважені органи) в електронній формі на підставі поданої внутрішньо переміщеною особою заяви, форму якої затверджує Мінсоцполітики.
Якщо інформація про внутрішньо переміщену особу вноситься до бази даних уперше, автоматично формується унікальний номер запису, який відображається в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка), згідно з додатком до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».
Пунктом 12 Порядку № 646 передбачено, що для одержання актуальної та повної інформації про внутрішньо переміщених осіб з бази даних формується звіт з використанням інформації, передбаченої пунктом 4 цього Порядку (далі - звіт).
Звіт призначений в тому числі й для Пенсійного фонду України та його територіальних органів.
Мінсоцполітики надає доступ до отримання звіту зазначеними органами на підставі письмового запиту, в якому зазначаються необхідна інформація та прізвище посадової особи, яка матиме право доступу.
При цьому, відповідачем в ході розгляду справи не надано доказів направлення Міністерству соціальної політики відповідного письмового запиту щодо ОСОБА_1 і не наведено жодних доказів того, що наявна довідка є скасована або не діє.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.04.1982 року по 06.09.1983 року та з 04.11.1983 року по 20.01.1997 рік на Шахті «Штирівська» виробничого об`єднання «Донбасантрацит», у зв`язку з чим вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.04.1982 року по 06.09.1983 року та з 04.11.1983 року по 20.01.1997 рік на Шахті «Штирівська» виробничого об`єднання «Донбасантрацит».
Таким чином, рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії, викладене у листі №182105 від 30.09.2020 року є протиправним, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
При цьому, з метою повного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з подальшими змінами та доповненнями, починаючи з 25.09.2020 року.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією про сплату № 48 від 22.10.2020 року.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді Сліпець Н.Є. у період з 26.11.2020 року по 02.12.2020 року у відпустці, повний текст рішення складено першого робочого дня 03.12.2020 року.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії № 182105 від 30.09.2020 року щодо не зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 20.04.1982 року по 06.09.1983 року, з 04.11.1983 року по 20.01.1997 рік на Шахті «Штирівська» виробничого об`єднання «Донбасантрацит».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.04.1982 року по 06.09.1983 року, з 04.11.1983 року по 20.01.1997 рік на Шахті «Штирівська» виробничого об`єднання «Донбасантрацит».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з подальшими змінами та доповненнями, починаючи з 25.09.2020 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець