Справа № 500/3301/20
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3301/20

04 грудня 2020 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2020 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасування рішення Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №1537 "Про розгляд рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 року №500/1072/20" від 13.10.2020;

- зобов`язати Острівську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000га, для отримання безоплатно у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації даної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах с. Острів, Тернопільського району Тернопільської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся із заявою від 17.02.2020 до відповідача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої в с. Острів Тернопільського району Тернопільської області. Однак, за результатами розгляду зазначеної заяви, відповідач рішенням № 1367 від 26.02.2020 "Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку зазначеного проекту землеустрою.

Позивач, не погоджуючись із таким рішенням, звернувся із позовом в суд до Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, з проханням визнати протиправним та скасувати рішення № 1367, прийняте на 37 сесії 7 скликання від 26.02.2020 "Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" та зобов`язати Острівську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, для отримання безоплатно у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації даної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах с. Острів Тернопільського району Тернопільської області.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 №500/1072/20 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 1367 від 26.02.2020 "Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність", прийнятого на 37 сесії 7 скликання та зобов`язано Острівську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.02.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої в с. Острів Тернопільського району Тернопільської області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позивач зазначає, що Острівська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області розглянула повторно заяву ОСОБА_1 від 17.02.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої в с. Острів Тернопільського району Тернопільської області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 №500/1072/20, однак на 42 сесії 7 скликання прийняла рішення №1537 від 13.10.2020 "Про розгляд рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 справа №500/1072/20", в якому відповідач вказав, що взяв до відома вищезазначене рішення суду, однак повторно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства в с. Острів Тернопільського району Тернопільської області згідно ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та регламенту Острівської сільської ради від 25.11.2015 року №3.

Позивач вважає, що оскаржене рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України від 25.10.2001 2768-III (далі - ЗК) визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Ухвалою суду від 24.10.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі учасникам справи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

30.11.2020 через відділ документального забезпечення суду, надійшов відзив на адміністративний позов з доказами надіслання його позивачу у справі, в якому відповідач, шляхом наведення переліку обставин справи, які ним визнаються, заперечив позовні вимоги ОСОБА_1 , посилаючись на те, що повноваження Острівської сільської ради, які реалізовані у спірних правовідносинах, є дискреційними та належать до його виключної компетенції, тому він міг діяти із певною свободою розсуду, що і мало місце. Тому, керуючись статтями 26, 46, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування", статтями 12, 19, 118, 151 Земельного кодексу України, на 42 сесії 7 скликання Острівської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області, відповідачем прийнято рішення №1537 від 13 жовтня 2020 року "Про розгляд рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 справа №500/1072/20", в якому вказав, що взяв до відома вищезазначене рішення суду, однак повторно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства в с. Острів Тернопільського району Тернопільської області", яке є предметом оскарження у даній судовій справі.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (далі - КАС) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся із заявою від 17.02.2020 до відповідача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої в с. Острів Тернопільського району Тернопільської області. До такої заяви позивач надав: копію паспорта з відміткою РНОКПП та графічні матеріали (викопіювання), на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

За результатами розгляду зазначеної заяви та поданих до неї документів, відповідач на тридцять сьомій сесії сьомого скликання прийняв рішення № 1367 від 26.02.2020 "Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки", яким відмовив у задоволенні такої заяви, відповідно, зокрема до статей 12, 19, 22, 33, 78, 81, 90, 91, 96, 121, 184 ЗК (арк. справи 23).

Не погоджуючись із таким рішенням органу місцевого самоврядування, ОСОБА_1 звернувся в Тернопільський окружний адміністративний суд із позовом до Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення Острівської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області № 1367, прийнятого на тридцять сьомій сесії сьомого скликання від 26.02.2020 "Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" та про зобов`язання Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, для отримання безоплатно у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації даної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах с. Острів Тернопільського району Тернопільської області.

Тернопільський окружний адміністративний суд, рішенням від 10.07.2020 №500/1072/20, позовні вимоги ОСОБА_1 до Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 1367 від 26.02.2020 "Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність", прийнятого на тридцять сьомій сесії сьомого скликання та зобов`язано Острівську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.02.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої в с. Острів Тернопільського району Тернопільської області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З рішення №1537 від 13 жовтня 2020 року "Про розгляд рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 справа №500/1072/20" слідує, що Острівська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області на сорок другій сесії сьомого скликання розглянула повторно заяву ОСОБА_1 від 17.02.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої в с. Острів Тернопільського району Тернопільської області, взявши до відома рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 №500/1072/20.

Однак, шляхом відкритого голосування, яке здійснювалось особисто депутатами Острівської сільської ради за результатами якого "За" надання дозволу на розробку проекту проголосували 0 депутатів, "Утрималися" - 10 депутатів, відповідач вирішив з посиланням на статтю 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та регламенту Острівської сільської ради від 25.11.2015 року №3, відмовити гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2, 0000 га для ведення особистого селянського господарства в с. Острів Тернопільського району Тернопільської області.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 121 ЗК громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Пунктом "а" частиною третьою статті 22 ЗК визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з пунктом "а" частиною другою статті 22 ЗК до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Частиною шостою статті 118 ЗК визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частиною сьомою статті 118 ЗК відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз цієї норми свідчить, що земельним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 520/8576/18, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, відповідно до частини першої та другої статті 23 ЗК землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання. Визначення земель, придатних для потреб сільського господарства, провадиться на підставі даних державного земельного кадастру.

Частиною першою статті 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-VI визначено, що до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Стаття 118 ЗК не містить будь-яких особливих вимог до графічних матеріалів, крім зазначення бажаного місця розташування земельної ділянки.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що додані позивачем до заяви від 17.02.2020 графічні матеріали (викопіювання) на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, інформація в якій створена належним суб`єктом, є належним документом із відображенням інформації, яка дає можливість ідентифікувати бажану земельну ділянку на місцевості, та містить прив`язку земельної ділянки до відповідного населеного пункту, площу бажаної земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 0840/2979/18, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В свою чергу, відповідачем не надано доказів, які б свідчили, що при винесенні Острівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області на сорок другій сесії сьомого скликання рішення №1537 від 13.10.2020, відповідачем встановлювалася відповідність місця розташування бажаної земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку та було відмовлено з інших підстав, при цьому, не надано вмотивованої відмови з посиланням на частину сьому статті 118 ЗК.

Водночас, із аналізу норм статті 118 ЗК сліду, що вони носять імперативний характер при виникненні правовідносин щодо одержання громадянами безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, та, окрім іншого, передбачають, що Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Таким чином, враховуючи викладене, а також зміст оскаржуваного рішення, суд приходить висновку, що рішення Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, прийняте на сорок другій сесії сьомого скликання №1537 від 13.10.2020 не містить вмотивованої відмови з посиланням на частину сьому статті 118 ЗК, а отже оскаржене рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, як слідує з змісту рішення в частині відмови про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки орієнтовною площею 2,000 га, для отримання безоплатно у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації даної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах с. Острів Тернопільського району Тернопільської області, таке рішення оформлене не за результатами голосування за відповідний проект рішення про відмову, а за результатами голосування за рішення про надання такого дозволу, згідно якого 10 депутатів утримались від його прийняття. Доказів, які б свідчили про винесення на голосування проекту рішення про відмову в наданні такого дозволу та про результати голосування за таке рішення відповідачем не надано, а судом не здобуто. Таким чином, рішення не відповідає частині третій статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Вирішуючи позовну вимогу про зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки орієнтовною площею 2,000га, для отримання безоплатно у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації даної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах с. Острів Тернопільського району Тернопільської області, суд враховує, що згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 КАС у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (частини четверта статті 245 КАС).

У даному випадку повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні регламентовано частиною сьомою статті 118 ЗК. Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Такі повноваження не є дискреційними.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 2040/6320/18, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У свою чергу, надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Видача такого дозволу без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Відтак, способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача належним чином розглянути питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із прийняттям відповідного владного рішення.

Також суд враховує, що згідно з постановами Верховного Суду від 19.06.2018, 24.01.2019, 15.08.2019 у справах №№ 806/2687/17, 806/2981/17, 806/3097/17 суд постановив рішення про зобов`язання відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою.

Проте, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі № 509/1350/17 зазначила таке.

"Щодо ефективності обраного судом апеляційної інстанції способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) Велика Палата Верховного Суду зазначає, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Разом з тим наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем в оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу.

Отже, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою".

Таким чином, у цій справі відсутні підстави для зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, оскільки обставинами справи не підтверджено, що відповідачем здійснена повна перевірка наявності чи відсутності підстав для надання такого дозволу. При цьому суд зазначає, що при прийнятті рішення відповідач не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих підстав, які не знайшли свого підтвердження при оцінці судом у цій справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.12.2019 у справі № 806/2540/17, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку, що слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 420,40 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 1537 від 13.10.2020 "Про розгляд рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 року справа №500/1072/20", прийнятого на сорок другій сесії сьомого скликання.

Зобов`язати Острівську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.02.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої в с. Острів Тернопільського району Тернопільської області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області судові витрати на суму 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: - Острівська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області (місцезнаходження: вул. В. Ярмуша, 143, с. Острів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47728, );

Головуючий суддя Мірінович У.А.