Справа № 155/282/20
Суддя: Адамчук Г. М.
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №155/282/20
Провадження №2а/155/29/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року Горохівський районний суд Волинської області

у складі : головуючого - судді Адамчук Г.М.,

з участю секретаря судових засідань Ревуцької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Горохові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАК №2170140 від 27 лютого 2020 року згідно якої його визнано винним за ч.1 ст. 132-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2170140 від 27 лютого 2020 року він керуючи автомобілем «Volvo» FH 13/460 державний номерний знак НОМЕР_1 , який буксирував напівпричіп LEGRAS DA38, державний номерний знак НОМЕР_2 по авто дорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 203 км., перевозив вантаж з навантаженням на одиночну вісь 12650 кг при допустимій 11000 кг. Даною постановою його визнано винним за ч.1 ст. 132-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Вважає, що постанова прийнята у повній суперечності нормам чинного законодавства. Відповідачем допущено ряд порушень процедури габаритно-вагового контролю, а також безпідставно не взято до уваги ту обставину, що ним перевозився сипучий вантаж (шрот соєвий негранульований), який є рухомим під час зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, а тому, його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що в свою чергу, не дає можливості, за відсутності відповідної методики зважування, з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень на одну з осей. З метою відвернення можливого перевантаження вантажу на окрему вісь під час руху авто - він навантажив на 700 кг. вантажу менше допустимої норми. При цьому повна маса транспортного засобу склала 39300 кг при допустимих 40000 кг.

Вказує на те, що Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08, яка не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. За таких обставин вважає, що процедура габаритно-вагового контролю здійснена відповідачем поверхнево та без належного врахування всіх фактичних обставин, що вплинули на її результат, тому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАК №2170140 від 27 лютого 2020 року.

Ухвалою суду від 12 червня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

27 липня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позов у якому представник Департаменту патрульної поліції у задоволенні позовних вимог за адміністративним позовом ОСОБА_1 просить відмовити виходячи з наступного. 27 лютого 2020 року о 23 годині 19 хвилин на автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 203км. був зупинений транспортний засіб Volvo FH 13/460, державний номерний знак НОМЕР_1 , який буксирував напівпричіп Legras DF38, державний номерний знак НОМЕР_2 . Працівники «Укртрансбезпеки» на мобільному ваговому комплексі здійснили важення даного автомобіля. Відповідно до квитанції №49736 від 27 лютого 2020 року у автомобіля Volvo FH 13.460 державний номерний знак НОМЕР_1 , який буксирував напівпричіп Legras DF38, державний номерний знак НОМЕР_2 осьові навантаження у кілограмах складали: Ось 1 - 7050, Ось 2 - 12650, Ось 3 - 6650, Ось 4 - 660, Ось 5 - 6350, загальна маса 39300 кг. Маса навантаження на одиночну вісь (Ось 2) склала 12650 кг (нормативно допустиме навантаження 11000 кг.(або 11 т.)), що перевищує допустимі Правила дорожнього руху норми навантаження, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення інспектор з дотриманням вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення здійснив розгляд справи та виніс постанову серії ЕАМ № 2902414 за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Так, позивач помилково вважає, що інспектором було проведено процедуру габаритно-вагового контролю, оскільки таку процедуру проводили працівники управління Укртрансбезпеки, які і встановили перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. Враховуючи вищевикладене інспектор діяв виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, тому постанова винесена з дотриманням та у повній відповідності нормам матеріального і процесуального права і до скасування не підлягає.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився попередньо звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав:

Судом встановлено, що 27 лютого 2020 року інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області винесена постанова серії ЕАК №2170140 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 27 лютого 2020 року о 23 годині 19 хвилин на автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 203км керуючи транспортним засобом Volvo FH 13.460 державний номерний знак НОМЕР_1 , який буксирував напівпричіп Legras DF38, державний номерний знак НОМЕР_2 , перевозив вантаж з навантаженням на одинарну вісь 12650 кг при допустимій 11000 кг чим порушив ч.4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» №30 від 18 січня 2001 року відповідальність за порушення якої передбачена ч.1 ст.132-1 КУпАП.

На підтвердження винуватості позивача у скоєнні даного правопорушення надано диск з відеозаписом розгляду справи і при відтворенні якого встановлено, що позивач погоджується із своїм адміністративним правопорушенням, а також хотів на місці оплатити штраф через мобільний банківський термінал.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, згідно п.22.5Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно товарно-транспортної накладної №875 від 27 лютого 2020 року ОСОБА_1 здійснював перевезення автомобілем «Volvo» FH 13.460 державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричіп Legras DF38, державний номерний знак НОМЕР_2 вантаж, зокрема шрот соєвий негранульований маса якого становила тара - 16680, маса нетто - 22940 кг, маса брутто - 39620 кг.

Частиною 2 ст.29Закону України «Про дорожній рух» встановлено,що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

В ході розгляду справи судом встановлено, що будь-які відомості щодо звернення позивача до уповноважених органів з метою отримання дозволу на рух з перевищенням вагових обмежень чи інформації про відмову від видачі вказаного дозволу уповноваженим органом зважаючи на специфіку вантажу відсутні.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджений постановою КМУ Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879(далі Порядок №879).

Відповідно до п.3 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Квитанцією зважування №49736 транспортного засобу номерний знак НОМЕР_3 здійсненого 27 лютого 2020 року о 21 годині 24 хвилин встановлено, що навантаження на одиночну вісь (Ось 2) транспортного засобу становить 12650 кг, що перевищує норму в 11000 кг.

Таким чином, фактична маса транспортного засобу, не відповідає нормативним параметрам, та навантаження на одиночну осі перевищує встановлені нормативи, що є порушенням вагових параметрів.

Суд не погоджується з доводами позивача з приводу того, що здійснення габаритно-вагового контролю здійснювалось не відповідно до Методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно - дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», оскільки відсутність методичних рекомендацій для зважування сипучих вантажів, затверджених Мінекономрозвитку, сама пособі не може бути підставою для незастосування до перевізника відповідальності, у зв`язку із порушенням ним законодавства про автомобільний транспорт, за умови підтвердження, у даному випадку вказаною вище квитанцією про результати здійснення габаритно-вагового контролю, факту перевищення транспортним засобом вагових параметрів.

Також, суд зазначає, що Методикана яку посилається позивач не є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України, оскільки вона не пройшла реєстрацію в Міністерстві юстиції України, а відтак не є джерелом права відповідно до частини другої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Посилання позивача нате, що вантаж, який перевозився (шрот соєвий негранульований) є сипучим і його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху (як свідчення помилковості результатів зважування) суд розцінює як безпідставні, оскільки автомобіль на вагу заїжджає повільно, а тому не може призвести до зміщення вантажу.

Крім того здійснюючи перевезення сипучого вантажу, перевізниками повинно враховуватись, що під час руху по дорозі можливе пересипання вантажу та зміна ваги по осям, попри це перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження, у даному випадку, на одиночну вісь більше 11тонн.

Переміщення вантажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу, що є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Згідно наказу Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.2014 року (далі Правила № 363), на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.

Відповідно до п.п.8.14-8.15 Глави 8 зазначених Правил, навантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.

Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно з п.12.1 Глави 12 Правил № 363, при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог ПДР України.

Пунктом 12.5 Глави 12 Правил № 363, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню (п.8.20 Глави 8 Правил № 363).

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Таким чином, суд вважає, що постанова про накладення стягнення серії ЕАК №2170140 від 27 лютого 2020 року винесена працівником поліції у відповідності до вимог чинного законодавства,

З огляду на встановлені судом фактичні обставини та приписи чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що постанова інспектора про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2170140 від 27 лютого 2020 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.132-1КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень прийнята з урахуванням та дослідженням всіх обставин справи, і є правомірною, а відтак підстави для її скасування відсутні, тому у задоволені позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.247,280,283,287-289,293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст.3,243-246,286 Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАК № 2170140 від 27 лютого 2020 року відмовити, а постанову залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Горохівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий