Справа № 120/4598/20-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 грудня 2020 р. Справа № 120/4598/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Маслоід О.С.,

за участю:

секретаря судового засідання: Карпінської Т.В.

представника позивача: Захарченка О.В.

представника відповідача: Гончаренка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АГРОЛІНК» (вул. Максимовича, б. 4, оф. 210, м. Вінниця, 21036)

до: Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (вул. Успенська, б. 4, м. Одеса, 65014)

Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 23, м. Вінниця, 21036)

про: визнання протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АГРОЛІНК» (далі - позивач) з позовною заявою до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області (далі відповідач 1) та Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (далі відповідач 2) про визнання протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 237524 від 08.07.2020 року на суму 97,20 євро, складений відповідачем 2 та постанови відповідача 1 про застосування адміністративно-господарського штрафу № 198345 від 11.08.2020 року в сумі 17 000 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що посадовими особами відповідача 1 08.07.2020 року здійснено габаритно-ваговий контроль спеціалізованого вантажного тягача марки MAN TGX 18,440 д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом FRUEHAUF LTD д.н. НОМЕР_2 , за результатами якого складено довідку № 0001159 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 08.07.2020 року, з якої вбачається, що навантаження на осі автомобіля становить: на І вісь 7,01 т.; на ІІ вісь 12,81 т.; на ІІІ вісь 6,95 т.; на ІV вісь 6,77 т.; на V вісь 6,56 т.; повна маса транспортного засобу 40,12 т., та складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 030777, де зафіксовано осьове навантаження на ІІ вісь 12,81 т. при нормативно допустимому 11 т.. Також складено акт № 237524 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 08.07.2020 року. На підставі вказаних документів складено розрахунок плати за проїзд великогабаритних та/або великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 97,20 євро за пройдену відстань (120 км.). За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, постановою відповідача 1 від 11.08.2020 року № 198345 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн. 00 коп. за порушення абз. 15 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт». На переконання позивача, зазначені розрахунок та постанова про застування адміністративно-господарського штрафу є протиправними та підлягають скасуванню, адже результати зважування є хибними та не відповідають дійсності, оскільки проведені не на підставі методики, містять недостовірні результати вимірювань маси вантажу та суперечать відомостям у товарно-транспортних накладних. Також позивач зазначає, що в актах перевірки від 08.07.2020 року немає жодних доказів того, що габаритно-ваговий контроль було здійснено у спеціально відведених та на належно облаштованих для нього місцях, та здійснено на обладнанні, яке відповідає вимогам законодавства. Це й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 07.09.2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 24.09.2020 року.

24.09.2020 року за вх. № 28400 представником відповідачів подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Клопотання мотивоване тим, що час для подачі відзиву ще не закінчився, з огляду на що останній, з метою об`єктивного та повного розгляду справи, вважає за належне відкласти розгляд справи на іншу дату.

У судовому засіданні представник позивача надав витребувану ухвалою суду від 07.09.2020 року оригінал квитанції про сплату судового збору. Щодо клопотання відповідачів про відкладення розгляду справи на іншу дату позивач поклався на розсуд суду. Судове засідання відкладено на 13.10.2020 року.

13.10.2020 року за вх. № 31727/20 відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній позовну заяву не визнає, вважає її безпідставною та такою, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи. По суті спірних правовідносин пояснив, що 08.07.2020 року у пункті габаритно-вагового контролю на а/д М-28 Одеса-Южний 21км+500м, посадовими особами відповідача 2 було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом FRUEHAVE реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , що використовувався перевізником позивачем. Під час зважування транспортного засобу марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом FRUEHAVE реєстраційний номер НОМЕР_2 було встановлено фактичне навантаження на одиночну вісь 12,820 тон, при допустимих 11 т.. За результатами проведеної перевірки, було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 237524 від 08.07.2020 року, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0001159 від 08.07.2020 року, акт про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів № 030777 від 08.07.2020 року, на підставі яких проведено розрахунок № б/н від 08.07.2020 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд на суму 97,20 євро. 11.08.2020 року проводився розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорту, проте позивачем жодних документальних або інших доказів, які б спростували факт перевищення габаритно - вагових параметрів не надано, тому відповідачем 1 й прийнято оскаржувану постанову. Відповідач також посилається на вимоги діючого законодавства та зазначає про те, що жодним нормативним документом не визначено різниці між зважуванням транспортних засобів у разі перевезення подільних, неподільних або наливних вантажів. Наказом Мінтранспорту України № 363 від 14.10.2014 року на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані.

Одночасно за вх. № 31728/20 представником відповідачів через канцелярію суду подано клопотання, в якому останній вказав, що оскаржуваний розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні ст. 19 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, тому він не може бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. З огляду на викладене, такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Цього ж дня за вх. № 31748/20 позивачем через канцелярію суду подано додаткові письмові пояснення.

У судовому засіданні 13.10.2020 року представники сторін надали пояснення по суті спірних правовідносин, судове засідання відкладено на 04.11.2020 року.

04.11.2020 року за вх. № 35644 представником відповідачів подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Клопотання мотивоване тим, що відповідачем 1 15.10.2020 року спрямовано запит про надання інформації щодо свідоцтва про повірку законодавчорегульованої техніки № 413 до ДП «Київоблстандартметрології», однак станом на 04.11.2020 року відповіді на даний запит так і не надано, відповідно для повноцінного та об`єктивного розгляду справи доцільним є відкладення розгляду справи на іншу дату.

У судовому засіданні 04.11.2020 року представник позивача щодо клопотання відповідачів про відкладення розгляду справи поклався на розсуд суду. Суд клопотання відповідачів про відкладення розгляду справи на іншу дату задовольнив. Судове засідання відкладено на 12.11.2020 року.

Дана справа знята з розгляду 12.11.2020 року у зв`язку із розглядом суддею Маслоід О.С. виборчої справи № 120/6632/20-а.

Судове засідання відкладено на 17.11.2020 року.

17.11.2020 року за вх.. № 37702 представником відповідачів подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Представник позивача у судове засідання 17.11.2020 року не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, судове засідання відкладено на 01.12.2020 року.

01.12.2020 року за вх. № 40524/20 представником відповідачів надано копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 5820.

У судовому засіданні 01.12.2020 року досліджено докази та сторонами надані пояснення щодо цього.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

На підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на а/д М-28 Одеса-Южний 21км+500м на підставі направлення на рейдову перевірку № 026431 від 06.07.2020 року під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом FRUEHAVE реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 виявлено порушення ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме: «надання послуг з перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень від 10% до 20%, чим порушено абз. 15 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» (перенавантаження на ведучу вісь), у т. ч. порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» абз. 15 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме надання послуг з перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень від 10% до 20% (навантаження на ведучу вісь 12518 кг.).

Вказане порушення зафіксовано відповідним актом № 237524 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 08.07.2020 року. Крім цього, був складений акт перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 030777, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд на суму 97,20 євро.

Повідомленням, яке отримано позивачем 04.08.2020 року, відповідач повідомляв позивача про розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, призначене на 11.08.2020 року.

11.08.2020 року за результатом розгляду справи за участю представника позивача, постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу № 198345 за порушення ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» на підставі абз. 15 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» на позивача накладено штраф у сумі 17 000 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з правомірністю вказаних розрахунку плати за проїзд та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про автомобільні дороги», Законом України «Про автомобільний транспорт», Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879., Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року.

Згідно з абз. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

П. 1, пп. 2, 15, 27 п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 (далі - Положення), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорт. Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (п. 8 Положення).

Відповідно до п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року (далі - Порядок № 1567), органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно із п. 14, 16 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 (далі - Порядок № 879).

Згідно з пп. 4 п. 2, п. 16 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Так відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

П. 21 Порядку № 879 передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується.

Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь - який спосіб (п. 23 Порядку № 879).

Згідно з п. 18, 20 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз наведених норм доводить, що державному контролю підлягають транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Такий контроль здійснюють уповноважені органи Уктрансбезпека шляхом проведення перевірок, зокрема, рейдової. Під час проведення рейдової перевірки здійснюється державний контроль, зокрема, за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування. За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються відповідні адміністративно-господарські штрафи.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок перевірки дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів посадовими особами відповідача 2 було виявлено порушення позивачем вимог габаритно-вагових стандартів транспортних засобів.

Згідно наданої квитанції щодо зважування транспортного засобу під час здійснення перевірки дотримання габаритно-вагових стандартів позивачем 08.07.2020 року було встановлено, що навантаження на одиничну вісь становить 12,820 т., при допустимих 11 т.. За вказане перевищення розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування була визначена відповідна плата.

Як вже зазначалось, чинним законодавством передбачено, що у випадку, якщо транспортний засіб перевищує встановлені габаритно-вагові стандарти, то рух таких транспортних засобів здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі, виданого уповноваженим підрозділом Національної поліції або ж документа про внесення плати за проїзд такого транспортного засобу, якщо перевищення обмежень становить менше п`яти відсотків.

У даному випадку, згідно вищевказаного розрахунку плати за проїзд перевищення визначених параметрів складає 16,50 %.

Під час вказаних перевірок відповідачем встановлена відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами.

Стосовно посилань позивача на те, що документи не містять характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки ваг і чи враховувався під час зважування сипучий стан вантажу, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 року № 255 затверджено Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених (далі - Вимоги).

Відповідно до п. 8 Вимог вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.

Відповідно до п. 12 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно з п. 13 вказаного Порядку під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Документи на ваги завжди знаходяться у пункті здійснення габаритно-вагового контролю та надаються всім водіям для ознайомлення.

В пункті габаритно-вагового контролю використовувалися ваги № 413 (Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісі 030Т-АS2-PWIA, виробник ESIT ELEKTRONIC SISTEMLER IMALAT ve TICARET LTD.STI) відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 5820 від 22.04.2020 року за результатами повірки встановлено, що відповідає вимогам ДСТУ OIML R134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісі. Загальні технічні вимоги та методи випробувань за класом 2D», діапазон зважування маси: max = 30 000 кг.; min = 500 кг.; ціна поділки: d=e=50 кг.; клас точності середній (ІІІ). Вказане свідоцтво чинне до 22.04.2021 року.

Під час судового розгляду справи представник відповідачів надав пояснення стосовно того, що у пункті габаритно-вагового контролю проведено зважування транспортного засобу позивача о 21 год. 27 хв. та о 21 год. 59 хв., що підтверджується талонами зважування від 08.07.2020 рок № 1608 та № 1612, в яких зазначено номер ваг, на які видано вищевказані документи.

Крім того, суд вказує, що чеки про зважування не є документом суворої звітності, підтверджує лише факт перевищення вагових параметрів, формується та видається автоматично, що унеможливлює втручання посадової особи в результати зважування, що виключає необхідність підпису уповноваженої особи, яка проводила зважування.

У цьому ж контексті суд не приймає до уваги твердження позивача, що в документах не вказано чи можуть ваги використовуватися для поосьового зважування, адже з вказаного вище свідоцтва вбачається, що дані ваги безпосередньо й призначені для вимірювання навантаження саме на вісі, а не на транспортний засіб.

Крім цього, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що оскільки перевезення відбувалось сипучого вантажу (сої), відповідно зважування на вісь є протиправним, а Єдиною методикою виконання вимірювань польових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобі у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, з огляду на наступне.

Так, наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.2014 року «Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні» на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.

Відповідно до п. 8.14-8.15 гл. 8 зазначених правил завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.

Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладними, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньо для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно з п. 12.1 гл. 12 зазначених правил при транспортуванні вантажів слід дотримуватися вимог Правил дорожнього руку України.

П. 12.5 гл. 12 вказаних правил передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

У відповідності до п. 8.21 гл. 8 зазначених правил виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.

Таким чином, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема, сипучого вантажу великогабаритним автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху, а тому суд не приймає до уваги доводи позивача щодо сипучості вантажу, так як вони є необґрунтованими.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача на практику Верховного Суду, вказану ним у додаткових письмових поясненнях, оскільки вказані рішення датовані січнем 2019 року, травнем 2018 року, а зміни до ст. 60 ЗУ України «Про автомобільний транспорт» відбулись у вересні 2019 року. Крім цього, у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року № 814/1460/16 спір стосується щодо зважування транспортного засобу, який є контейнерним, таким чином, у наявності різні спірні правовідносини, належні та допустимі докази, а також відповідно до цих правовідносин застосовується інше правове регулювання. Суд також зазначає, що представник позивача звертається до окремих витягів з тексту постанови без урахування їх контекстного змісту.

Не знайшли свого підтвердження й твердження позивача, що габаритно-ваговий контроль було здійснено не в спеціально відведених для цього місцях, адже як слідує з актів від 08.07.2020 року № 237524 та № 030777 останній було здійснено на а/д М-28, Одеса-Южний 21км+500м..

Також суд враховує доводи відповідача стосовно того, що відбулося 2 зважування, що зафіксовано чеками зважування. Перше зважування відбулося о 21:27 год.. Згідно до п. 23-24 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб. Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух. З огляду на зазначене, друге зважування відбулось о 21:59 год.

За таких обставин, враховуючи та оцінивши усі докази по справі у їх сукупності, суд доходить висновку, що спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача є правомірною, відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання їх протиправними.

Що стосується позовної вимоги позивача про скасування спірної постанови, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок визнання протиправним акта індивідуальної дії та його скасування у повному обсязі чи частково. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання акта індивідуальної дії протиправним, неминучим є його скасування в повному обсязі чи частково.

З огляду на те, що суд позовну вимогу про визнання протиправною постанови відповідача 1 № 198345 від 11.08.2020 року про накладення адміністративного господарського штрафу у сумі 17 000 грн. 00 коп. залишив без задоволення, відповідно позовна вимога щодо її скасування також не підлягає задоволенню, як похідна.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 237524 від 08.07.2020 року на суму 97,20 євро, складений відповідачем 2, суд зазначає таке.

Оскаржуваний розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, тому він не може бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. При цьому, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на викладене, вказані вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року у справі № 803/3/18.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року, Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879, Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 та ст. 2, 9, 77, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АГРОЛІНК» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області та Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 237524 від 08.07.2020 року на суму 97,20 євро, складений Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області та постанов Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 198345 від 11.08.2020 року в сумі 17 000 грн. 00 коп. відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АГРОЛІНК» (вул. Максимовича, б. 4, оф. 210, м. Вінниця, 21036)

Відповідач 1 Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 23, м. Вінниця, 21036)

Відповідач 2 - Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (вул. Успенська, б. 4, м. Одеса, 65014)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 07.12.2020 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна