Справа № 160/11430/20
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу (стажу роботи) періоди його роботи:
з 05 жовтня 1976 року по 27 жовтня 1977 року в виробничому енергетичному об`єднанні «Дніпроенерго» (на дату його роботи до перейменування відповідно до Довідки про перейменування);
з 05 червня 1991 року по 07 жовтня 1991 року в Другому Дніпропетровському авторемонтному заводі;
з 03 січня 2000 року по 15 вересня 2002 року в риболовецькому колгоспі «Червоний рибак» Дніпропетровського району Дніпропетровській області;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу (стажу роботи) період його роботи з 01 жовтня 2002 року по 31 грудня 2003 року у приватному підприємстві «Шерстюк» м.Дніпропетровська.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідачем безпідставно відмовлено в зарахуванні до страхового стажу спірних періодів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адмініративного суду від 23.09.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Станом на 07.12.2020р. до суду не надходили заперечення на відповідь на відзив.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.07.2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з письмовою заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням відділу з питань перерахунків пенсій №2 управління застосування Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.10.2019 року №18 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.

09.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з позовними вимогами:

- визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, викладених у листі від 08 жовтня 2019 року № 18 «Про відмову в призначенні пенсії» та Протоколі призначення пенсії від 29 жовтня 2019 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу (стажу роботи) періоди його роботи:

- з 05 жовтня 1976 року по 27 жовтня 1977 р.;

- з 20 листопада 1981 року по 29 вересня 1982 р.;

- з 05 червня 1991 року по 07 жовтня 1991 р.;

- з 02 січня 1992 року по 20 травня 1994 р.;

- з 01 липня 2000 року по 15 вересня 2002 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати його звільнення, тобто з 02 липня 2019 р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2020р. у справі №160/12355/19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87120286) позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії від 08.10.2019 року №18 «Про відмову в призначенні пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.11.1981 року по 29.09.1982 року в Самарському продторг м. Дніпропетровська та з 02.01.1992 року по 20.05.1994 року в МП «Технік»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 02.07.2019 року з урахуванням висновків суду. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

В частині відмови в позові рішення суду обґрунтовано тим, що стосовно не зарахованих періодів роботи до страхового стажу позивача з 05.10.1976 року по 27.10.1977 року; з 05.06.1991 року по 07.10.1991 року; з 03.01.2000 року по 15.09.2002 року, у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії від 08.10.2019 року №18 йшлося лише про періоди роботи з 20.11.1981 року по 29.09.1982 рік в Самарському продторг м. Дніпропетровська та з 02.01.1992 року по 20.05.1994 року в МП «Технік». Також в рішенні зазначено, що лише з розрахунку страхового стажу позивача відповідно до ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії вбачається, що відповідачем також не були зараховані до страхового стажу позивача вищенаведені періоди. Проте, підстави, за яких зазначені періоди до страхового стажу позивача, суду невідомі.

В подальшому, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.09.2020 року №16955-16362/В-03/8-0400/20 позивачу повідомлено про те, що 25.05.2020р., 09.06.2020р. та 02.07.2020р. подані заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно наданих документів загальний страховий стаж становить 25 років 1 місяць 29 днів 9з урахуванням рішення суду) у тому числі робота за Списком №2 - 11 років 9 місяців.

До страхового стаже не зараховано період роботи з 05.07.1976 по 27.10.1977 оскільки даний період не зазначений в трудовій книжці та потребує проведення перевірки. Після надходження акту перевірки можливо повернутися до питання зарахування вказаного стажу.

Також у листі зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи:

- з 05.06.1991 по 07.10.1991 на Другому Дніпропетровському авторемонтному заводі, оскільки неможливо прочитати назву підприємства не печатці, якою завірено запис про звільнення;

- з 03.01.2000 по 15.09.2002 в Рибколгоспі «Червоний рибак», оскільки у записі про звільнення відсутнє посилання на відповідну статтю, пункт закону, що передбачено пунктом 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України від 29.07.1993№58. В індивідуальних відомостях про застраховану особу інформація про трудові відносини у зазначений період відсутня.

Для підтвердження вищезазначених періодів роботи відділом з питань перерахунків пенсій №2 управління застосування пенсійного законодавства направлено запити до архівних установ. Після надходження акта перевірки та довідок з архівних установ буде можливо повернутися до розгляду питання визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, про що буде повідомлено відділом.

Вважаючи викладене у листі відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закону №1058-IV).

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

На підставі ч.1 ст.44 Закону № 1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон №1788-XII гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У відповідності до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що відповідач відмовив, при розрахунку загального стажу, у зарахуванні наступних періодів роботи:

- з 05.10.1976 по 27.10.1977 оскільки даний період відсутній у трудовій книжці;

- з 05.06.1991 по 07.10.1991 оскільки неможливо прочитати назву підприємства на печатці при звільненні;

- з 03.01.2000 по 15.09.2002 оскільки при звільненні відсутнє посилання на відповідну статтю Закону та в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про трудові відносини у зазначений період.

Проте, згідно довідки Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» №09/211 від 22.07.2016р., яка надана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що він дійсно працював в ОП ДНІПРОЕНЕРГОСЕРВІС ПАО «ДТЕК ДНЕПРОЕНЕРГО» учнем слюсаря з ремонту обладнання котельних і пиле заготовчих цехів придніпровської дільниці з 05.10.1976 (запис про прийняття на роботу №101 від 30.09.1976) по 27.10.1977 (записка про звільнення №176 від 25.10.1977).

Підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності відповідного запису у трудовій книжці, на підставі відповідної довідки узгоджується з нормами Порядку №637.

Разом з тим, у відповідності пункту 2.2. до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, що затверджена постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 (далі - Інструкція №162, як застосовувалася до прийняття Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993р.), заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

Пунктом 2.3. Інструкції №162 передбачалося, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно з пунктом 2.5. Інструкції №162 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. Виправлення виробляється адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові в цьому необхідну допомогу.

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1. Інструкції № 162).

Адміністрація зобов`язана видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення (п. 4.1. Інструкції № 162).

У відповідності з пунктом 2.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58 (далі - Інструкція №58), заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Пунктом 2.3 Інструкції №58 передбачено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників).

Згідно з пунктом 4.1. Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З запису дублікату трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 14.12.1987 року, позивач зокрема працював з 05.06.1991 року (наказ №127-ок від 05.06.1991 року) по 07.10.1991 рік (наказ №230-ок від 07.10.1991 року) в Другому Дніпропетровському авторемзаводі.

Суд вважає необхідним звернути увагу на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи-працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права та інтереси. З огляду на вищевикладене позивач не несе відповідальність за порушення вимоги ведення трудових книжок третіми особами.

Вищевказана позиція узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними у постановах від 06.02.2018 у справі №677/277/17 (http://reestr.court.gov.ua/Review/72028704) та у справі №813/782/17 (http://reestr.court.gov.ua/Review/74671222) від 13 червня 2018 року.

Також, на думку суду, та обставина, що на печатці підприємства неможливо прочитати назву підприємства при звільненні, не робить цей запис неправдивими. Позивач має зазначення відповідної назви роботодавця перед записом про прийом на роботу, та це запис є належними та допустимими доказами для підтвердження його трудового стажу.

У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що сумніви відповідача не можуть спростовувати відомості, наявні у трудовій книжці та довідки, з приводу стажу роботи з 05.10.1976 по 27.10.1977 та з 05.06.1991 по 07.10.1991.

Щодо періоду з 03.01.2000 по 15.09.2002 в Рибколгоспі «Червоний рибак», суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.24 Закону №1058, страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Підпунктом 3 пункту 2.1. розділу ІІ. «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою ПФ України №22-1 від 25.11.2005р. (далі - Порядок №22-1) визначено, що для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення ).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно роздруківки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 ) відсутні відомості про трудові відносини у зазначений період, внаслідок чого відповідачем правомірно відмовлено у зарахуванні вказаного періоду до страхового стажу.

Стосовно не зарахованого періоду роботи до страхового стажу позивача з 01 жовтня 2002 року по 31 грудня 2003 року у приватному підприємстві «Шерстюк» м.Дніпропетровська суд зазначає, що у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.09.2020 року №16955-16362/В-03/8-0400/20 йдеться мова лише про періоди роботи з 05.07.1976 по 27.10.1977, з 05.06.1991 по 07.10.1991 та з 03.01.2000 по 15.09.2002.

Крім того, з розрахунку страхового стажу позивача відповідно до ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії вбачається, що відповідачем зарахований до страхового стажу позивача період з 01 жовтня 2002 року по 31 грудня 2003 року (1 рік, 3 місяці 0 днів), у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання повторного зарахування.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в призначенні пенсії викладеної в формі листа від 01.09.2020 року №16955-16362/В-03/8-0400/20, та необхідності зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу (стажу роботи) періоди його роботи з 05 жовтня 1976 року по 27 жовтня 1977 року в виробничому енергетичному об`єднанні «Дніпроенерго» та з 05 червня 1991 року по 07 жовтня 1991 року в Другому Дніпропетровському авторемонтному заводі. Щодо решти позовних вимог суд залишає їх без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 250, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в призначенні пенсії ОСОБА_1 викладеної в формі листа від 01.09.2020 року №16955-16362/В-03/8-0400/20.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу (стажу роботи) періоди його роботи з 05 жовтня 1976 року по 27 жовтня 1977 року в виробничому енергетичному об`єднанні «Дніпроенерго» та з 05 червня 1991 року по 07 жовтня 1991 року в Другому Дніпропетровському авторемонтному заводі.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094; ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко