Справа № 520/7853/2020
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 р. Справа № 520/7853/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 року (суддя А.В. Сліденко, м.Харків) по справі № 520/7853/2020

за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба

до ОСОБА_1

про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:
Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (далі по тексту також - позивач, ХНУПС імені І.Кожедуба) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту також - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба суму у розмірі 25101,83 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 відрахований з навчання у вищому військовому навчальному закладі, витрат на власне утримання під час навчання у повному обсязі добровільно не відшкодував, а тому обов`язок з примусового відшкодування має бути покладений за рішенням суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 по справі № 520/7853/2020 позов залишено без задоволення.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 по справі № 520/7853/2020 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідно до положень ч.10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964, якою затверджено Порядок відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, спільного наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби Безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534, яким затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, обов`язок щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання ОСОБА_1 покладається Міністерством Оброни України саме на позивача, який вживає всі необхідні заходи щодо повернення Державі витрачених на утримання відрахованих курсантів коштів.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.07.2017 укладено контракт з Міністерством оборони України в особі начальника Харківського національного університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба про проходження військової служби (навчання) в Університеті.

Абзацом 6 пункту 1 вказаного контракту передбачено, що курсант зобов`язаний відшкодовувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованості чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених частиною 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Пунктом 3 Наказу начальника ХНУПС від 21.05.2020 №114 солдата ОСОБА_1 було відраховано від подальшого навчання з 22.05.2020р., у зв`язку із недисциплінованістю відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Доказів утрати юридичної сили згаданим наказом з будь-якої причини матеріали справи не містять.

Абзацом 2 п. 3 вказаного наказу встановлено, що утриманню з відповідача підлягають кошти в розмірі 25101,83 грн. за період навчання в університеті.

Доказів здійснення неправильних розрахунків показника понесених видатків на утримання матеріали справи не містять.

Стверджуючи про наявність підстав для покладання обов`язку з відшкодування витрат у примусовому порядку за рішенням суду, Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право вимоги до громадянина України з приводу відшкодування витрат з утримання під час навчання у вищому військовому навчальному закладі належить Міністерству обори України, а не позивачу.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Частиною 2 ст.19 Конституції України проголошено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суспільні відносини з приводу проходження громадянами України військової служби, у тому числі і під час навчання у вищих військових навчальних закладах, врегульовані Законом України Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до положень частини 6 статті 2 цього Закону, до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Згідно з пунктом 3 частини 1, частини 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу-для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Статтею 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів (частина 1).

Відповідно до ч. 10 ст. 25 вказаного закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів д, е, є, з, и пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 (далі за текстом Порядок № 964).

Порядок №964 визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів е, є, ж, и, і частини шостої статті 26 Закону N 2232-XII витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (п. 1).

Відповідно до п. 2 Порядку № 964, витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.

Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (п. 3).

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

За приписами пункту 4 Порядку № 964, розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

На виконання пункту 3 Порядку № 964 був виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі Порядок розрахунку витрат), яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання).

Згідно з пунктом 2.1 Порядку розрахунку витрат, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат на: грошове забезпечення, продовольче забезпечення, речове забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Як встановлено судовим розглядом, утримання відповідача в ХНУПС здійснювалось, шляхом здійснення грошового забезпечення, продовольчого забезпечення, речового забезпечення, медичного забезпечення, а також оплати комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до пункту 2.3. Порядку розрахунку витрат, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.

Із загального розрахунку №248 від 26.05.2020 коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 вбачається, що фактичні витрати, пов`язані з утриманням складають:

- 5955,08 грн. - грошове забезпечення;

- 10474,67 грн. - продовольче забезпечення;

- 4438,28 грн. речове забезпечення;

- 405,21 грн. - медичне забезпечення;

- 3828,59 грн. - комунальні послуги та вартість спожитих енергоносіїв.

З загальним розрахунком №248 від 26.05.2020 ОСОБА_1 ознайомлений та згідний, про що свідчить його підпис (а.с. 8).

Відповідно пункту 2.1.1 Порядку розрахунку витрат, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Згідно з пунктом 2.1.2 Порядку розрахунку витрат, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.

Відповідно до пункту 2.1.4. Порядку розрахунку витрат, витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Згідно з пунктом 2.1.6. Порядку розрахунку витрат, до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Системний аналіз вищевказаних норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини, свідчить, що на курсантів вищого навчального закладу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання лежить обов`язок відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому він проходив військову службу (навчання).

Як вбачається з матеріалів справи, контракт достроково розірвано у зв`язку з невиконанням умов контракту військовослужбовцем, що зумовлює відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з його утриманням в ХНУПС.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Подані позивачем довідки-розрахунки витрат (а.с. 8-14), пов`язаних з утриманням відповідача в університеті, відповідають Порядку № 964 та Порядку розрахунку витрат.

Станом на день розгляду справи, відповідачем не надано доказів про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі. Також, відповідачем не надано доказів того, що наказ ХНУПС (по стройовій частині) № 114 від 21.05.2020 року відкликаний позивачем або скасований в судовому порядку.

Згідно з пунктами 7-8 Порядку № 964, у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Отже, колегія суддів зазначає, що відповідач, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, на час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції зазначену вище суму коштів не відшкодував.

При цьому, розмір нарахованих позивачем сум по витратах, пов`язаних з його утриманням у закладі вищої освіти у розмірі 25101,83 грн. відповідачем не спростовується.

Щодо неналежності позивача у цій справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Міністерство оборони України є уповноваженим органом, який здійснює функції держави у спірних відносинах, а Харківський національний університет Повітряних сил імені Івана Кожедуба є бюджетною установою та утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Витрати, які відшкодовані за утримання у вищому навчальному закладі зараховуються до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок Університету, виключно на утримання курсантів.

Між Міністерством оборони України саме в особі начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба генерал-майором Турінським Олександром Васильовичем та солдатом ОСОБА_1 був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, відповідно до якого відповідач зобов`язувався сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів та добровільно відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням у вищому військовому закладі, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість.

Отже, саме між Університетом та ОСОБА_1 виникли спірні правовідносини через невиконання останнім умов зазначеного контракту.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що у Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба наявне право звернення з позовом до відповідача про стягнення витрат за його утримання у навчальному закладі.

Зазначений висновок узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у справі № 560/1341/19 від 19.11.2020.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з утриманням у Харківського національного університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а кошти у розмірі 25101,83 грн. підлягають стягненню.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене вище, рішення суду першої інстанції прийнято при неповному з`ясуванні обставин у справі, з порушенням норм матеріального і процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст. 242, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба задовольнити.

Скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 по справі № 520/7853/2020.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (ЄДРПОУ - 24980799, м. Харків, вул. Сумська, 77/79, 61023) суму у розмірі 25101 (двадцять п`ять тисяч сто одна) грн. 83 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова