Справа № 160/6246/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2020 року Справа № 160/6246/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Селянського (фермерського) господарства «Весела долина» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Селянського (фермерського) господарства «Весела долина» (далі позивач, С(Ф)Г «Весела долина») до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Дніпропетровській області), в якій позивач просить:
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю та безпідставністю висновків податкового органу щодо виявлених перевіркою порушень вимог податкового законодавства що підтверджується зокрема висновками економічної експертизи, проведеної позивачем на підставі акту перевірки. Позивачем зазначено, що реальний характер здійснення господарської діяльності, правомірність відображення її наслідків в бухгалтерському та податковому обліках підтверджено належним чином сформованою первинною документацією. Крім того, позивач вказує на те, що контролюючим органом було порушено процедуру адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, оскільки 07.05.2020 року позивачем отримано рішення про залишення скарги без розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.07. 2020 року о 11:00.
17.07.2020р. до суду надійшов відзив на адміністративний позову, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтування правової позиції зазначає, що за результатами проведеної перевірки виявлено значні порушення вимог податкового законодавства, що призвело до порушення вимог податкового законодавства в частині сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість, з податку на прибуток, військовий збір та єдиний внесок. Виявлені порушення обумовлені віднесенням до складу витрат, що визначають об`єкт оподаткування витрати, що не пов`язані з господарською діяльністю, а також формування податкового кредиту по взаємовідносинам з сумнівними контрагентами.
В підготовчому судовому засіданні, що відбулось за участю представників сторін, оголошено перерву до 10.09.2020 року на 10:40.
09.09.2020 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про відкладення розгляду справи, у зв`язку із чим розгляд справи відкладено на 17.09.2020 року о 10:30.
17.09.2020 року у зв`язку з неявкою представників сторін підготовче засідання відкладено до 01.10.2020 року на 11:00.
25.09.2020 року до суду представником позивача надіслано заяву про долучення додатків до справи, а саме документи по взаємовідносинам СФГ «Весела Долина» з іншими суб`єктами підприємницької діяльності.
01.10.2020 року у зв`язку з неявкою представника позивача судове засідання відкладено до 19.10.2020 року на 11:00.
19.10.2020 року в підготовчому засіданні судом зобов`язано позивача направити відповідачу копії документів долучених до матеріалів справи, у зв`язку з чим оголошено перерву до 05.11.2020 року на 14:30.
22.10.2020 року від відповідача на адресу суду надійшли додаткові пояснення.
05.11.2020 року від представників сторін надано заяви про закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті.
05.11.2020 судом оголошено про закриття підготовчого провадження та призначено справу до розгляду по суті на 19.11.2020 року о 10:30.
Представник позивача в судове засідання 19.11.2020р. не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому доказів на підтвердження обґрунтованості свого клопотання до суду не надав.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до п. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За таких обставин та керуючись приписами ч.9 ст.205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку письмового провадження та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказах. На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
За результатами проведеної перевірки було складено Акт перевірки за №5248/04-36-05-20/21900245 (далі Акт перевірки) від 21.10.2019. Згідно з висновками, які викладені у вище вказаному Акті, під час проведення документальної планової виїзної перевірки СФГ «Весела Долина», встановлені наступні порушення:
1. пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.137.1 ст. 137 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення), в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 2 134 044 грн.;
2. п.185.1 ст.185, п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення), в результаті чого:
- завищено значення показників податку на додану вартість по рядку 20.1 «Сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), яка: зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість» податкових декларацій з ПДВ всього у сумі 391 667 грн.;
- занижено податок на додану вартість всього у сумі 3 216 377 грн.;
3. п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення), в результаті якого СФГ «ВЕСЕЛА ДОЛИНА» не складено і не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведені податкові накладні за товарами/послугами, які використовуються в операціях, що не є господарською діяльністю. Відповідальність платника передбачена пунктом 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України.
4. пп.212.3.4 п.212.3 ст.212 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями (в редакції, що діяла в момент вчинення правопорушення), в результаті якого СФГ «ВЕСЕЛА ДОЛИНА» не зареєструвалося платником акцизного податку до початку здійснення реалізації пального.
5. п.54.2, пп.54.3.5 п.54.3 ст.54, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті несвоєчасного перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 268 170,77 грн., з порушенням місячного терміну, в т.ч.: паї 2017 р. - 268 170,77 грн.
6. п.54.2. ст.54, пп.54.3.5 п.54.3 ст.54, пп.168.1.4 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 67 515,10 грн., в т.ч.: паї 2018 р. - 67 515,10 грн.
7. пп.1.6 ст.16-11 підрозділу 10 Розділу XX, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті несвоєчасного перерахування до бюджету військового збору в загальній сумі 22 702,71 грн., в т.ч.: паї 2017 р. - 22 702,71 грн.
8. пп.1.6 ст.16-1 підрозділу 10 Розділу XX , п.54.2 ст.54, пп.54.3.5 п.54.3 ст.54, пп.168.1.4 п.168 ст.168, абз .«а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті не перерахування до бюджету військового збору в загальній сумі 22 292,93 грн., в т.ч.: паї 2018 р. - 22 292,93 грн.
На підставі висновків акту перевірки, контролюючим органом прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:
За результатами адміністративного оскарження, вказані податкові повідомлення-рішення залишені без змін, скарга СФГ «Весела долина» залишена без розгляду через пропуск строку оскарження.
Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення безпідставними та такими що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України(далі по тексту - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.
Згідно з до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до пп. 83.1.1.-83.1.6 п. 83.1. ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є :83.1.1. документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація; 83.1.3. експертні висновки; 83.1.4. судові рішення; 83.1.6. податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Згідно з до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) об`єктом оподаткування є операції платників податку з:а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Відповідно до п.198.1. ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (п.198.2 ст. 198 Податкового кодексу України).
Згідно п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до п.200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Пункт 200.4 статті 200 Податкового кодексу України передбачає, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а)враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу, б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідні вимоги містить і Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (далі - Закон №996).
Згідно зі ст. 2 Закону №996 цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства.
Виходячи з вимог п. 2 ст. 3 цього ж Закону України бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.
Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.
Статтею 9 цього Закону встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документи; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
При цьому статтею 4 Закону №996 встановлено принцип превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.
Відповідно до п. 2.14 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р. відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці первинні документи.
Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів (робіт, послуг) із метою їх використання в господарській діяльності, підтвердження господарської операції належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Умовами права платника податків на податковий кредит та на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є, зокрема, фактичне придбання товарів, робіт, послуг з наміром одержати економічний ефект від їх використання у господарській діяльності та підтвердження цих витрат необхідними документами, оформленими з дотриманням вимог чинного законодавства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
При цьому, обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту та витрат належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та витрат.
Придбані товари в подальшому використані позивачем в господарській діяльності, що мало своє відображення в бухгалтерському обліку у вигляді актів списання ТМЦ, а саме:
- акт № 1 від 31.05.2018 року - списано ТМЦ на суму 1345000 грн. на структурні підрозділи: мехтік, ферма, автопарк, база з формулюванням - «для підтримки в належному стані власного парку обладнання». У бухгалтерському обліку відображено кореспонденцією рахунків; Дт91 Кт22 на суму 1345000 грн., та було списано на собівартість готової продукції, що відображено кореспонденцією рахунків: Дт231 «Виробництво» Кт91 «Загальновиробничі витрати» 1345000 грн.
- акт № 2 від 30.06.2018 року - списано ТМЦ на суму 1337000 грн. (у т.ч. від даних контрагентів на суму(1276401.80 грн) на структурні підрозділи: автопарк, мехтік, база, ферма, господарський двір, майстерня, їдальня, побутова кімната. У бухгалтерському обліку відображено кореспонденцією рахунків: Дт991 «Інші витрати» Кт22 «МШП»- на суму 1337000 три., та було списано за даними Шахівок та Головної книги на собівартість готової продукції, що відображено записом: Дт231 «Виробництво» Кт91 «Загальновиробничі витрати» (замість Кт991) - 1337000 грн.
- акт № 3 від 31.07.2018 року - списано ТМЦ на суму 389000 грн. на структурні підрозділи мехтік, ферма. У бухгалтерському обліку відображено кореспонденцією рахунків Дт991 «Інші витрати» Кт22 «МІПП» - на суму 389000 грн., та було списано за даними Шахівок та Головної книги на собівартість готової продукції, що відображено записом: Дт231 «Виробництво» Кт91 «Загальновиробничі витрати» (замість Кт991) - 389000 грн.
- акт № 4 від 31.08.2018 року - списано ТМЦ на суму 1784697,44 грн. (у т.ч. від вищезазначених контрагентів на суму 914154.66 грн. На структурні підрозділи: ферма, мехтік, господарчий двір, база, їдальня, побутова кімната, У бухгалтерському обліку відображено кореспонденцією рахунки Дт91 «Загальновиробничі витрати» Кт22 «МШП» на суму 1784697,44 грн,, та була списана на собівартість готової продукції, що відображено кореспонденцією рахунків: Дт231 «Виробництво» Кт91 «Загальновиробничі витрати» - 1784697,44 грн.
- акт № 4 від 30.08.2018 року - списано ТМЦ на суму 1784697,44 грн. (у т.ч. від вищезазначених контрагентів на суму 847235,78) на структурні підрозділи: мехтік, ферма, база, їдальня, майстерня;
- акт №5 від 31.08.2018 року - списано ТМЦ на суму 1468262,70 грн. (у т.ч. від вищенаведених контрагентів на суму 1237660,76 грн) на структурні підрозділи: мехтік, ферма, база, їдальня, майстерня.
- акт №6 від 30.09.2018- списано ТМЦ на суму 1505990 грн (у т.ч. від вищезазначеного контрагента на суму1470056,20 грн) на структурні підрозділи: мехтік, ферма, їдальня, майстерня. У бухгалтерському обліку дану операцію відображено кореспонденцією рахунків: Дт91 «Загальновиробничі витрати» Кт22 «МШП» - на суму 1505990 грн.
Так, згідно до даних актів, позивачем списано та віднесено до складу загальновиробничих витрат, наступні ТМЦ:
- апарати для дугового зварювання металів (частково автоматичні, не військового призначення) у кількості 600 шт. (350 шт. у травні, 250 шт. у червні 2018 року) на такі об`єкти: база, мехтік та ферма.
- акумулятори електричні (100 штук) списано у травні 2018р. на автопарк, акумулятори електричні прямокутної форми, свинцево-кислотні, що використовуються для пуску стартера (101 штука) - списано у травні 2018р. та липні 2018р. на мехтік.
- фурнітура з недорогоцінних металів для використання у будівлях, для дверей у кількості 7500 шт. були списані на їдальню, побутову кімнату (500 шт. у червні, 7000 у серпні 2018 року)
- частини до автомобілів, не для роботи в вибухонебезпечному середовищі, у кількості 980 шт.
- вироби санітарно-технічного призначення з пластмас: лійки для душу у кількості 459 шт. (списані на структурний підрозділ-«ферма»).
- інструменти ручні, не електричні, для роботи однією рукою, з робочою частиною у кількості 2762 шт. (списано на структурний підрозділ «мехтік», «ферма» та «майстерня»)
- насоси електричні, безсальникові, відцентрові, для нагрівальних систем та гарячого водопостачання у кількості 700 штук (списано на структурний підрозділ «їдальня»).
- інструменти ручні, неелектричні - пилки ручні у кількості 266,5 кг. - списані на структурний підрозділ «майстерня», при цьому на господарстві значиться лише 1 майстер.
- насоси для рідин без витратоміра у кількості 1000 шт. списані на структурний підрозділ «їдальня».
Дослідивши отримані первинні документи, суд вважає за необхідне зазначити, що вказані акти списання ТМЦ фіксуючи господарську операцію щодо списання активів підприємства, жодним чином не підтверджують факт використання даних витрат в господарській діяльності позивача, та взагалі відношення даних товарів до господарської діяльності позивача. Так, не зрозуміло яким чином позивач мав за місяць використати більше 200 акумуляторів автомобільних, оскільки за підприємством рахується лише 31 транспортний засіб; не доводять факт використання у господарській діяльності значної кількості фурнітури для дверей, лійок для душу, руковичок гумових, пилок ручних, враховуючи невеликий штат працівників, які можуть використовувати дані вироби; щодо деяких позицій взагалі незрозуміло яким чином позивач їх використав у списаній кількості. Бухгалтером не надано жодних пояснень щодо особливостей використання придбаних ТМЦ, які в подальшому потребували списання. З огляду на наведене суд може погодитись з висновком контролюючого органу стосовно того, що враховуючи кількість придбаних товарів, специфіку сфери їх застосування, відсутність належних пояснень, дефектних актів, або інших документів, що пояснюють необхідність списання придбаних товарів, з наданих документів неможливо встановити зв`язок придбання та списання даних товарно-матеріальних цінностей з господарською діяльністю позивача.
За таких обставин, суд вважає обґрунтованим висновок відповідача щодо відсутності правових підстав включати дані витрати до складу витрат, що визначають об`єкт оподаткування податком на прибуток та формування податкового кредиту за операціями з придбання даних ТМЦ.
Так, з матеріалів справи вбачається, що протягом перевіряємого періоду позивачем придбано наступні товари.
Згідно до угоди постачання від 14.06.2016 року №ЕФ-3007 позивачем у ТОВ «Еко Фабрика» придбано біогумус (добрива) на загальну суму 200004 грн., у т.ч. ПДВ на суму 333334 грн.
Згідно до угоди постачання від 01.06.2018 року №16/С позивачем у ТОВ «Мідас промгруп» придбано листову підкормку «наномикс бор-актив» на загальну суму 4600,368 грн., у т.ч. ПДВ на суму 7667,28 грн.
Згідно до угоди постачання від 05.11.2018 року №05/11 позивачем у ТОВ «Амелія Трейд» придбано діамофоску на загальну суму 6008958,12 грн., у т.ч. ПДВ на суму 1001493,03 грн.
Відповідно до виписаних контрагентами податкових накладних, суми сплаченого податку на додану вартість віднесено до складу податкового кредиту відповідних періодів.
На підтвердження реальності даних господарських операцій, позивачем не надано відповідної первинної документації, а саме: копій угод постачання, податкових та видаткових накладних, платіжних доручень та/або копій оборотно-сальдових відомостей.
Разом з тим, щодо вказаних контрагентів податковим органом, згідно до інформації що міститься в базах ДПС, виявлено відсутність необхідних трудових ресурсів, а також матеріально-технічних можливостей, для здійснення подібної господарської діяльності, щодо більшості контрагентів встановлено відсутність контрагента за зареєстрованою адресою, відсутнє придбання товарів (послуг), необхідних для ведення господарської діяльності, у деяких контрагентів на момент вчинення спірних операцій відсутнє через анулювання свідоцтво платників ПДВ, тощо.
Проте, спільним для всіх контрагентів є те, що згідно до аналізу ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій жоден з них не придбавав вказаних добрив або складових для їх виробництва, що в подальшому було поставлено позивачу. Також жодний із вказаних контрагентів не є виробником добрив для агропомислового сектора та не має необхідних потужностей та ресурсів для виробництва вказаних мінеральних добрив.
На запит контролюючого органу позивачем не надано додаткової запитуваних пояснень та їх документального підтвердження щодо взаємовідносин з даними контрагентами.
Крім того, у підготовчих засіданнях судом неодноразово ставилося питання до представника позивача щодо наявності в матеріалах справи всіх документів на підтвердження правової позиції, викладеної в позовній заяві.
У відповідь на поставлене питання представник позивача зазначив, що всі документи, які підтверджують позицію позивача ним надані та містяться в матеріалах справи.
За таких обставин, незважаючи на посилання позивача на судову практику Європейського суду з прав людини, а також принцип індивідуальності відповідальності платника податків, суд вважає за можливе погодитись з висновками контролюючого органу щодо не підтвердження реальності даних господарських операцій по ланцюгу постачання. Крім того, позивачем не надано належних доказів використання такої значної кількості добрива, придбану в короткий проміжок часу, не надано доказів ані використання даного об`єму добрива, ані його транспортування та зберігання.
Враховуючи наявні у справі відомості у їх сукупності, суд зазначає, що позивач не спростував належними та достатніми доказами висновки податкового органу. Проте, наданими до суду документами підтверджуються зазначені відповідачем недоліки в оформленні господарських операцій, які стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.
Господарські операції для визначення податкових пільг мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. У зв`язку з наведеним недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.
Аналогічні висновки Верховного Суду містяться у постановах від 20.02.2018 р. у справі № 809/117/13-а, від 22.03.2018 р. у справі № 815/3666/16 та від 10.04.2018 р.
З матеріалів справи судом встановлено, що в 2018 році СФГ «Весела долина» було проведено чистку ставку, для цього був найманий екскаватор та автомобіль КРАЗ для вивезення мулу на виконання даної операції позивачем списано паливно мастильних матеріалів, а саме дизпалива на суму 15 525, 00грн.
Разом з тим, ані до перевірки, ані до суду позивачем не надано доказів, належності позивачу екскаватора та автомобіля КРАЗ, не надано доказів їх оренди, так само відсутні буд-які документи, що пояснюють та підтверджують факт використання позивачем вказаного ставка в господарській діяльності господарства. За таких обставин, суд вважає не обґрунтованим віднесення даних витрат до складу витрат, що визначають об`єкт оподаткування, а також формування податкового кредиту за даними відносинами.
Крім того, в липні 2018 року позивачем у ВП ОК «Прибій» ПАТ «МОТОР СІЧ» придбано путівки на загальну суму 29 760,00 грн. На дане придбання позивачем сформовано податкові накладні та відображено сплачену суму ПДВ в податковому кредиті липня 2018 року, разом з тим, жодних пояснень та доказів відношення даних витрат до господарської діяльності СФГ «Весела долина» позивачем не надано.
З огляду на викладене, суд погоджується з висновками щодо протиправного завищення витрат та формування податкового кредиту за даними господарськими операціями.
Крім того, пунктом 120.2 статті 120 Податкового кодексу України передбачено, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій; які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.
З огляду на встановлені вище обставини, суд доходить висновку, що в порушення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-V зі змінами та доповненнями СФГ «ВЕСЕЛА ДОЛИНА» не складено і не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведені податкові накладні за товарами/послугами, які використовуються в операціях, що не є господарською діяльністю. Що на думку суду свідчить про обґрунтованість донарахування штрафу за порушення строків реєстрації податкових накладних.
Так, перевіркою встановлено списання у червні 2018 року позивачем дизпалива на інші потреби. Згідно пояснень бухгалтера СФГ «ВЕСЕЛА ДОЛИНА» вбачається, що 750 літрів дизпалива були списані в червні 2018 року на роботи по очищенню ставка та вивезенню мулу, що були виконані фізичними особами, які не є платниками ПДВ, без письмового укладення договорів, з них 448л на екскаватор, а 302л на автомобіль КРАЗ.
В бухгалтерському обліку СФГ «ВЕСЕЛА ДОЛИНА» вказана операція відображена записом: Дт231 «Виробництво у рослинництві» Кт203 «ПММ» - 15 525,00грн. (750л*20,70грн.).
В перевіряємому періоді на балансі підприємства у складі основних засобів екскаватор та автомобіль КРАЗ не рахувалися. Договори оренди на вказані засоби до перевірки не надавалися. До того ж і ставок не був власністю СФГ «ВЕСЕЛА ДОЛИНА», не рахувався на балансі підприємства та не перебував в його користуванні на умовах договору оренди.
Згідно з пп.212.1.15 п.212.1 ст.212 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-Vl зі змінами та доповненнями (в редакції, що діяла в момент вчинення правопорушення, далі по тексту - Податковий кодекс України) платником акцизного податку є особа, яка реалізує пальне.
У відповідності до пп.14.1.1411 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.
Відповідно абз.2 пп. 14.1.212 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника.
Згідно пп.212.3.4 п.212.3 ст.212 Податкового кодексу України особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального. Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками акцизного податку.
Отже суб`єкт господарювання, який здійснює будь-які операції, пов`язані з передачею права власності на пальне іншій особі, зобов`язаний до здійснення такої операції зареєструватися платником акцизного податку в контролюючому органі.
Операції з передачі дизпалива фізичним особам вважаються його реалізацією у відповідності до вимог підпункту 14.1.212 Податкового кодексу України.
Таким чином, в порушення пп.212.3.4 п.212.3 ст.212 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями (в редакції, що діяла в момент вчинення правопорушення) СФГ «ВЕСЕЛА ДОЛИНА» не зареєструвалося платником акцизного податку до початку здійснення реалізації пального.
Згідно п.117.3 ст.117 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями (в редакції, що діяла в момент вчинення правопорушення) здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, - тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального.
Щодо процедури адміністративного оскарження.
Згідно з п.56.2 ст.56 Податкового кодексу України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених ПК України або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.
Пунктом 56.3 статті 56 ПК України визначено, що скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 ПК України) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів. Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.
Враховуючи зазначене, днем подання платником податків скарги є день фактичного отримання скарги контролюючим органом, а саме 04.02.2020. що є 11 робочим днем з моменту отримання платником податків спірних податкових повідомлень-рішень.
Таким чином, скарга СФГ «Весела Долина» (вхідний №4844/6 від 04.02.2020) подана до Державної податкової служби України з порушенням законодавчо встановленого 10-денного строку для подання скарги до Державної податкової служби України на вищевказані податкові повідомлення-рішення, після їх отримання.
Згідно з пунктом 56.7 статті 56 ПК України у разі порушення платником податків вимог пунктів 56.3 і 56.6 подані ним скарги не розглядаються та повертаються йому із зазначенням причин повернення.
Відповідно до п.4 Розділу VIII Порядку №916 контролюючий орган залишає скаргу без розгляду повністю або частково у разі, якщо скаргу подано з пропуском строку, крім випадків, передбачених пунктом 5 розділу III цього Порядку.
Рішенням Державної податкової служби України про залишення скарги без розгляду від 27.03.2020 №11203/6/99-00-08-05-01-06, Державна податкова служба України залишила без розгляду скаргу СФГ «Весела Долина» (на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 16.12.2019 №, №, №, №, №, та повернула її.

Доказів оскарження позивачем Рішення Державної податкової служби України про залишення скарги без розгляду від 27.03.2020 №11203/6/99-00-08-05-01-06 та/або дій Державної податкової служби України щодо залишення скарги без розгляду по позовної заяви не надано.

Предметом розгляду зазначеної справи є встановлення правомірності або протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, у зв`язку із чим суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог.

Також, судом досліджено наданий позивачем експертний висновок №5808/5809-19 від 31.03.2020 року експертного економічного дослідження, даним висновком позивач обґрунтовує свою позицію, щодо правомірності здійснення господарської діяльності.

Зі змісту висновку вбачається, що експерту було поставлене питання «чи підтверджується документально висновки, які викладені та зафіксовані ГУ ДПС у Дніпропетровській області у Акті перевірки №5248/04-36-05-20/21900245 від 21.10.2019 року.

Так, у розділі ІІІ висновку експертом встановлено, що документально не підтверджуються висновки, які викладені та зафіксовані ГУ ДПС у Дніпропетровській області у Акті перевірки № 5248/04-36-05-20/21900245 від 21.10.2019, в частині встановлених СФГ «ВЕСЕЛА ДОЛИНА» порушень:

1. пп.134.1.1. п.134.1 ст. 134, п. 137.1 ст. 137 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення) в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 2 134 044 грн., в т.ч. за:

три квартали 2018 року 1 861 944 грн.

2018 рік 2 134 044 грн.

2. п.185.1 ст. 185, п. 189.1 ст.189, п.198.1 п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст. 198, п. 201.1, п.201.4, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення) в результаті чого:

- завищено значення показників податку на додану вартість по рядку 20.1 «Сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 №3 статті 200 № розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 рядок 19.1), яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість» податкових декларацій з ПДВ всього у сумі 391 667 грн., в т.ч. за:

Лютий 2018 року - 116 200 грн.

Березень 2018 року - 275 467 грн.

- занижено податок на додану вартість всього у сумі 3 216 377 грн.. в т.ч.:

Вересень 2016 року - 7 667 грн.

Лютий 2018 року - 393 241 грн.

Липень 2018 року - 599 850 грн.

Серпень 2018 року - 503 136 грн.

Вересень 2018 року - 416 979 грн.

Жовтень 2018 року - 294 011 грн.

Листопад 2018 року - 1 001 493 грн.

Документально підтверджуються висновки, які викладені та зафіксовані ГУ ДПС у Дніпропетровській області у Акті перевірки №5248/04-36-05-20/21900245 від 21.10.2019, а саме в частині встановлених СФГ «ВЕСЕЛА ДОЛИНА» порушень:

5. п.54.2, пп.54.3.5 п.54.3 ст. 54, пп.168.1.5 п.168.1 ст. 168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті несвоєчасного перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 268 170,77 грн., з порушеннями місячного терміну, в т.ч.:

- паї 2017р. 268 170,77 грн.

6. п.54.2, пп.54.3.5 п.54.3 ст. 54, пп.168.1.5 п.168.1 ст. 168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті несвоєчасного перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 67 515,10 грн., з порушеннями місячного терміну, в т.ч.: паї 2018р. 67515,10 грн.

7. пп.1.6. ст.161 підрозділу 10 Розділу ХХ, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями в результаті несвоєчасного перерахування до бюджету військового збору в загальній сумі 22 702,71 грн., в т.ч. паї 2017р. 22 702,71 грн.

8. пп.1.6 ст.161 підрозділу 10 розділу ХХ, п.54.2 ст. 54, пп.54.3.5 п.54.3 ст.54, пп.168.1.4 п.168.1 ст. 168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями в результаті несвоєчасного перерахування до бюджету військового збору в загальній сумі 22 292,93 грн., в т.ч. паї 2018 р.- 22 292,93 грн.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що жодний доказ не може бути для суду визначальним, суд досліджує всі докази в сукупності та приймає рішення на підставі комплексного аналізу.

Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.

Виходячи з вищевикладеного суд прийшов до висновку, що відповідач під час проведення перевірки діяв відповідно вимог чинного законодавства України, а оскаржувані податкові повідомлення рішення прийняті на підставі, у межах наданих відповідачу повноважень та є правомірними, а тому не підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень рішення якого оскаржуються, належним чином доведено правомірність прийняття оскаржуваних повідомлень - рішень, тоді як позивачем не спростовано доводи відповідача, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Селянського (фермерського) господарства «Весела долина» (, 53506, Дніпропетровська область, Томаківський район, с. Семенівка, вул. Вишнева, 65-б) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, 49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17А) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 07.12.2020 року.

Суддя О.М. Неклеса