Справа № 580/4347/20
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року справа № 580/4347/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі позивач) з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, далі відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.07.2020 №, №, №.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що фактичною підставою для винесення податкових повідомлень-рішень від 09.07.2020 №, № є висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» внаслідок здійснення 27.03.2020 роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності відповідних ліцензій. Позивач зазначає, що у нього наявні ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами №1900589 (термін дії з 27.03.2019 до 27.03.2020), №2000038 (термін дії з 28.03.2020 до 28.03.2021), та ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №1900589 (термін дії з 27.03.2019 до 27.03.2020), №2000550 (термін дії з 28.03.2020 до 28.03.2021). Таким чином, продаж тютюнових виробів здійснено позивачем 04.01.2020 в останній день дії ліцензії №1900589, а продаж алкогольних напоїв здійснено позивачем 04.01.2020 в останній день дії ліцензії №1900589, тому вважає, що податкові повідомлення-рішення від 09.07.2020 №, № є протиправними та підлягають до скасування. Щодо податкового повідомлення-рішення від 09.07.2020 № про накладення на позивача штрафу за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, то позивачем зазначено, що ним дійсно здійснено продаж алкогольних напоїв на розлив, однак відсутні докази споживання горілки за місцем її реалізації, а наявність у нього ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, свідчить про невідповідність висновків контролюючого органу про заборону здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, тому зазначене рішення відповідача також підлягає до скасування.

Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив на позов у якому зазначив, що відповідачем встановлено факт здійснення позивачем 27.03.2020 роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без відповідних ліцензій, що підтверджується наявними копіями розрахункових документів, чим порушено вимоги ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Крім того, позивачем здійснено реалізацію алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без наявності статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, чим порушено вимоги статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», тому вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та основним видом діяльності згідно кодів КВЕД є 47.11 «Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами».

Головним управлінням ДФС у Черкаській області видано позивачу: ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами №01900589 (термін дії з 27.03.2019 до 27.03.2020, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_2 , торговий павільйон); ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №1900589 (термін дії з 27.03.2019 до 27.03.2020, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_2 , торговий павільйон).

Крім того, Головним управлінням ДПС у Черкаській області видано позивачу: ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами №2000038 (термін дії з 28.03.2020 до 28.03.2021, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_2 , торговий павільйон); ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №2000550 (термін дії з 28.03.2020 до 28.03.2021, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_2 , торговий павільйон).

На підставі пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8-20.1.11, п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, наказу Головного управління ДПС у Черкаській області від 24.06.2020 №660 та направлень, у період з 03.06.2020 по 12.06.2020 відповідачем проведено фактичну перевірку щодо дотримання норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання пального та спирту етилового платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами- лічильниками, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального за місцем фактичного здійснення позивачем діяльності, а саме: АДРЕСА_2 . Результати перевірки оформлені актом від 15.06.2020 №81/23-00-32-0122/ НОМЕР_1 .

Зазначеною перевіркою встановлено факт здійснення позивачем 27.03.2020 роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без відповідних ліцензій, що підтверджується наявними копіями розрахункових документів, чим порушено вимоги частини двадцятої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Крім того, позивачем здійснено реалізацію алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без наявності статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, чим порушено вимоги статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

На підставі виявлених порушень відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій від 09.07.2020 №, №, №.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано, що основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР).

Частиною двадцятою статті 15 Закону №481/95-ВР передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Згідно ч. 22 ст. 15 Закону №481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, мають право продавати сидр та перрі (без додання спирту) без отримання окремої ліцензії на право роздрібної торгівлі цими алкогольними напоями.

Відповідно до ч. 29 ст. 15 Закону №481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Згідно ч. ч. 32-33 ст. 15 Закону №481/95-ВР ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Відповідно до ч. 35 ст. 15 Закону №481/95-ВР у заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 6 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Зі змісту наведених норм вбачається, що для здійснення господарської діяльності, пов`язаної, зокрема, з роздрібною реалізацією тютюнових виробів та алкогольних напоїв, суб`єкти господарювання зобов`язані мати відповідну ліцензію, однак недотримання такої вимоги закону є підставою для притягнення суб`єктів господарювання до фінансової відповідальності.

Судом встановлено, що податковими повідомленнями-рішеннями від 09.07.2020 №, № до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у загальній сумі 34000 грн. (по 17000 грн. кожним) за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявної ліцензії, у зв`язку з тим, що позивач 27.03.2020 здійснив роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без відповідних ліцензій, оскільки ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами №1900589 та ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №1900589 мали строк своєї дії до 27.03.2020, а нові ліцензії №2000038 та №2000550 почали строк своєї дії з 28.03.2020.

Таким чином, Головне управління ДПС у Черкаській області вважає, що позивач не мав права здійснювати роздрібний продаж тютюнових виробів саме 27 березня 2020 року, у зв`язку із закінченням у позивача терміну дії ліцензій №1900589 та №1900589.

Закон України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі етиловим, коньячним, і плодовим спиртом, алкогольними напоями тютюновими виробами» не визначає порядок обчислення строку (терміну) дії ліцензії.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює відповідні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів загальних засад права (аналогія права).

Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції (ч. 1 ст. 255 ЦК України).

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Черкаській області видано позивачу: ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами №01900589 (термін дії з 27.03.2019 до 27.03.2020, адреса місця торгівлі: Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Генерала Момота, 5, торговий павільйон); ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №1900589 (термін дії з 27.03.2019 до 27.03.2020, адреса місця торгівлі: Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Генерала Момота, 5, торговий павільйон).

У постанові від 25 квітня 2018 року у справі №815/4720/16 Верховний Суд дійшов висновків, що терміни дії ліцензій особисто встановлені повноважним органом шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення. При цьому дата закінчення поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. Крім того, згідно з частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16 травня 1972 року строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem. За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає. Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця. З урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття в ліцензіях їх кінцевої дати дії «до» та положень Конвенції, здійснення роздрібного продажу підакцизного товару (алкоголю та тютюну) в останній день чинності ліцензій є правильним.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 14 серпня 2018 року у справі №803/1387/17 та від 04 грудня 2018 року у справі №820/2208/18.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що роздрібна торгівля тютюновими виробами та алкогольними напоями здійснювалась позивачем 27.03.2020 у період дії ліцензій на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами №1900589 (термін дії з 27.03.2019 до 27.03.2020) та на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №1900589 (термін дії з 27.03.2019 до 27.03.2020).

Крім того, по закінченню строку дії зазначених ліцензій позивач отримав нові ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами №2000038 (термін дії з 28.03.2020 до 28.03.2021) та на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №2000550 (термін дії з 28.03.2020 до 28.03.2021), тобто термін дії наступних ліцензій розпочався з наступного дня після закінчення терміну дії попередніх ліцензій.

На підставі вищевикладених обставин суд дійшов висновку визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.07.2020 №, №.

Щодо вимоги позивача визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.07.2020 № про накладення на позивача штрафу за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, то суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 14 ст. 1 Закону місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Згідно абз. 14 ст. 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до ст. 15-3 Закону №481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) з універсальним асортиментом товарів.

Визначення терміну «підприємство громадського харчування» наведено в Правилах роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 №219 (далі Правила №219).

Згідно п. п. 1.5-1.6 Правил №219 заклади (підприємства) ресторанного господарства (РГ) поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс). Вибір типу закладу (підприємства) РГ та класу ресторану або бару здійснюється суб`єктом господарської діяльності самостійно з урахуванням вимог законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення вимог ст. 15-3 цього Закону, а саме, за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктом господарювання, який не має статусу закладу громадського харчування, до такого суб`єкта застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у сумі 6800 грн.

З системного аналізу ст. ст. 15-3 та 17 Закону №481/95-ВР вбачається, що до суб`єкта господарювання, що не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, підприємства з універсальним асортиментом товарів, можуть застосовуватися фінансові санкції за порушення ст. 15-3 Закону №481/95-ВР тільки у разі продажу алкогольних напоїв на розлив саме з метою споживання на місці.

За змістом наданих відповідачем матеріалів на підтвердження вчинення позивачем порушення ст. 15-3 Закону №481/95-ВР, зокрема акта (довідки) фактичної перевірки, відповідачем встановлено факт продажу алкогольних напоїв на розлив, разом із тим відсутня друга ознака, яка має визначальне значення для кваліфікації порушення закріпленого в статті 15-3 Закону №481/95-ВР - споживання таких напоїв на місці.

В акті не зазначено яким чином встановлено факт споживання придбаної алкогольної продукції на місці, не відображено інформації щодо наявності будь-яких спеціально обладнаних місць для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці).

Таким чином, в даному випадку має місце продаж алкогольних напоїв на розлив, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

З огляду на викладене, податковим органом не доведено факт продажу позивачем алкогольної продукції на розлив для споживання на місці, а матеріалами справи, підтверджується право позивача на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, оскільки він має відповідну ліцензію, а відтак підстави для застосування до неї фінансових санкцій передбачених ст. 17 Закону №481-95-ВР у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. відсутні.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.03.2019 у справі №818/3895/15.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 09.07.2020 № є протиправним та підлягає до скасування.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до повного задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 09.07.2020 №, №, №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Гайдаш