Справа № 551/735/20
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року м. ПолтаваСправа № 551/735/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

14.07.2020 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить (з урахуванням уточнених позовних вимог /а.с.126-130):

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо непризначення ОСОБА_1 пенсійного забезпечення відповідно до Закону 796-ХІІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відповідно до пункту 13 статті 30 Закону 796-ХІІ: "зарахування до стажу роботи одному із батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею 12 років", додати ОСОБА_1 ще 9 років стажу роботи (три роки враховані), час догляду за потерпілою дитиною і врахувати цей стаж на час виходу позивачем на пенсію, тобто на 07.06.2014;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок державної пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону 796-ХІІ: право на пенсію в повному обсязі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж з урахуванням пункту 13 статті 30 Закону 796-ХІІ, починаючи з 07.06.2014 до теперішнього часу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок додаткової пенсії відповідно до статті 51 Закону 796-ХІІ, яка визначає, що особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 07.06.2014 по теперішній час;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області обчислити трудовий стаж ОСОБА_1 відповідно до норм Закону 796-ХІІ на 07.06.2014 та надати до відповідного органу соціального захисту населення встановленні данні для отримання статусу "Ветеран війни".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач неодноразово зверталась до органів Пенсійного фонду України із заявами про перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", надавши всі необхідні документи. Однак їй було відмовлено у перерахунку пенсії з невідомих для неї підстав. З отриманим рішеннями позивач не погоджується та вважає відмову у перерахунку пенсії протиправною.

Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 15.07.2020 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду /а.с. 27/.

Справа №551/735/20 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 08.09.2020 /а.с. 31-33/.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №551/735/20 передано до провадження судді Канигіної Т.С. /а.с. 34/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 позовну заяву залишено без руху /а.с. 35-37/.

28.09.2020 на виконання ухвали надійшли додаткові докази у справі /а.с. 39-41/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №551/735/20; вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи; розгляд справи призначено на 21.10.2020, витребувано докази /а.с. 43-44/.

19.10.2020 до суду надано відзив, в якому представник відповідача зазначив, що позивачем не надано встановленого законом переліку документів для зарахування до стажу час догляду за дитиною, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-річного віку, а отже, як наслідок, підстави для перерахунку пенсії позивача у ГУ ПФУ в Полтавській області відсутні /а.с. 47-118/.

19.10.2020 до суд надано клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі /а.с. 120-121/.

Протокольною ухвалою суду від 21.10.2020 відкладено розгляд справи на 11.11.2020 з огляду на задоволення клопотання позивача про ознайомлення з матеріалами справи та подання додаткових доказів у справі /а.с. 123/.

29.10.2020 до суду надано відповідь на відзив, у якій позивач підтримала заявлені позовні вимоги /а.с. 126-130/.

29.10.2020 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі /а.с . 132-134/.

03.11.2020 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких представник відповідача підтримав правову позицію, викладену у відзиві /а.с. 135-139/.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на положення частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З огляду на положення пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, протокольною ухвалою суду від 11.11.2020 розгляд адміністративної справи вирішено здійснювати у порядку письмового провадження /а.с. 141/.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянкою України, на підтвердження чого надана копію паспорта серії НОМЕР_1 /а.с. 10-12/.

12.05.1993 ОСОБА_1 видано посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), серії НОМЕР_2 /а.с. 14/.

03.06.2014 позивачу видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 , у якому зазначено, що позивач отримую пенсію за віком /а.с. 13/.

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 11.09.1984 серії НОМЕР_4 /а.с. 16/.

20.12.1993 ОСОБА_3 (сину ОСОБА_1 ) видано посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), серії НОМЕР_5 /а.с. 15/.

Сторонами не заперечується та матеріалами справи встановлено, що позивач неодноразово зверталась до органів Пенсійного фонду із заявами та телефонними зверненнями до Урядової гарячої лінії, у яких просила зарахувати до її трудового стажу час догляду за дитиною, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-ти річного віку відповідно до статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та щодо перерахунку пенсії відповідно до вимог цього Закону.

Так, 02.06.2020 ОСОБА_1 звернулась із заявою до ГУ ПФУ в Полтавській області про перерахунок пенсії та трудового стажу з 07.06.2014 /а.с. 23-25/.

Відповідач листами від 06.03.2020 №1117-1105/Г-03/8-1600/20 та від 23.06.2020 №1600-0301-8/29689 роз`яснив позивачу порядок зарахування періоду догляду за дитиною, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-ти річного віку до трудового стажу /а.с. 20-21/.

Позивач, вважаючи, що відповідачем протиправно не розглянуто її заяву у порядку встановленому законом, звернулась до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-XII).

Стаття 30 цього Закону визначає пільги та компенсації потерпілим дітям та їх батькам.

Згідно з пунктом 13 частини першої зазначеної статті потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються гарантовані державою компенсації та пільги: зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 11 Порядку №637 час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі:

свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть);

посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення;

заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

документів про те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював.

Як вищезазначено, позивач звернулась до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії та трудового стажу, а саме: просила зарахувати до її трудового стажу час догляду за дитиною, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-ти річного віку відповідно до статті 30 Закону № 796-ХІІ та щодо перерахунку пенсії відповідно до цього Закону.

Водночас, рішення за наслідкам розгляду цієї заяви відповідачем прийнято не було, а зі змісту листів від 06.03.2020 №1117-1105/Г-03/8-1600/20 та від 23.06.2020 №1600-0301-8/29689 вбачається, що позивачу лише роз`яснено порядок зарахування періоду догляду за дитиною, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-ти річного віку до трудового стажу, а також необхідний перелік документів для зарахування відповідного періоду.

Суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що ГУ ПФУ в Полтавській області повинно діяти відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом". Застосування такого принципу забезпечує введення владних функцій у законні рамки і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, за загальним правилом, не можна визнати неправомірними, якщо вони ґрунтуються на законі, чинному на момент прийняття відповідного рішення таким суб`єктом.

При цьому, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Проте відповідач - суб`єкт владних повноважень не прийняв жодного з рішень щодо наявності або відсутності підстав для зарахування ОСОБА_1 до трудового стажу час догляду за дитиною, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-ти річного віку відповідно до статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та щодо перерахунку її пенсії відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів необхідно вийти за межі позовних вимог, визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 02.06.2020 про зарахування до стажу час догляду за дитиною, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-ти річного віку відповідно до пункту 13 частини першої статті 30 Закону № 796-ХІІ.

Водночас, суд установив також наступне.

Відповідно до вимог статті 14 Закону № 796-ХІІ позивач та її син - ОСОБА_3 віднесені до 3 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з положеннями статті 51 Закону №796-ХІІ (у редакції, яка діяла на час виходу на пенсію ОСОБА_1 - 07.06.2014, з урахуванням Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008) особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Доказів нарахування додаткової пенсії ОСОБА_1 з 07.06.2014 відповідно до вимог статті 51 Закону №796-ХІІ сторонами не надано.

Згідно з вимогами частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Суд зазначає, що чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі №796-ХІІ.

Держава взяла на себе відповідальність за шкоду, завдану громадянам, та зобов`язалася відшкодувати її за пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що визначено в статті 13 Закону України №796-ХІІ.

Таким чином, підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і такий перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Для здійснення такого перерахунку не вимагається подання будь-яких заяв про його здійснення.

Водночас, з 01.01.2014 набрав чинності Закон України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 №719-VII, прикінцевими положеннями якого жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених статтями Закону №796-ХІІ, передбачено не було.

Лише Законом України від 31.07.2014 №1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набрав чинності 03.08.2014, розділ "Прикінцеві положення" Закону України від 16.01.2014 №719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік" доповнено пунктом 6-7, яким, зокрема, установлено, що норми і положення статей 20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, указана норма не діяла на момент призначення пенсії ОСОБА_1 (07.06.2014).

Отже, позивач має право на реалізацію гарантій, наданих їй статтями 19, 46 Конституції України, та має право на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 51 Закону № 796-ХІІ.

З урахуванням вищенаведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області провести перерахунок ОСОБА_1 додаткової пенсії відповідно до статті 51 Закону 796-ХІІ, яка визначає, що особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком з 07.06.2014.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області відповідно до пункту 13 частини першої статті 30 Закону 796-ХІІ додати ОСОБА_1 ще 9 років стажу роботи (три роки враховані) час догляду за потерпілою дитиною і врахувати цей стаж на час виходу позивачем на пенсію суд зазначає наступне.

Як вищезазначено, згідно з пунктом 11 Порядку №637 час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі:

- свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть);

- посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення;

- заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- документів про те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював.

Так, позивачем надано до суду документи, які підтверджують вказані обставини, а саме:

- свідоцтво про народження ОСОБА_3 (дитини ОСОБА_1 ) від 11.09.1984 серії НОМЕР_4 /а.с. 16/;

- посвідчення ОСОБА_3 (дитини ОСОБА_1 ) - громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), серії НОМЕР_5 від 20.12.1993 /а.с. 15/;

- копію трудової книжки, у якій містяться наступні відомості, зокрема: 02.08.1982 ОСОБА_1 прийнята на роботу старшим бухгалтером, 14.02.1986 звільнена із посади з 14 лютого за власним бажанням; 03.03.1988 - зарахована прибиральницею, 19.04.1988 - звільнена у зв`язку із закінченням строку трудового договору; 14.05.2001 - зарахована на посаду контролера.

Стаття 48 Кодексу законів про працю України передбачає, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації.

Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно із пунктом 2.4 цієї Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Отже, інформація, яка міститься в трудовій книжці ОСОБА_1 , достатньо підтверджує відомості щодо наявності або відсутності працевлаштування позивача у період догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею 12 років.

Також ОСОБА_1 подана заява від 02.06.2020, оформлена в довільній формі, у якій позивач просила зарахувати до її трудового стажу час догляду за дитиною, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-ти річного віку відповідно до статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та щодо перерахунку пенсії відповідно до вимог цього Закону.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень (відповідач) з огляду на покладені на нього повноваження не здійснив належний розгляд цієї заяви та у своїх листах від 06.03.2020 №1117-1105/Г-03/8-1600/20, від 23.06.2020 №1600-0301-8/29689 не зазначив, яких саме документів не додано ОСОБА_1 , а лише послався на порядок подання відповідних документів.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо ненадання позивачем посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, не відповідають вимогам вказаної статті процесуального закону, оскільки ці докази не були покладені в основу оскаржуваного рішення та відповідачем не доведено, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту прав позивача вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2020 про зарахування до стажу час догляду за дитиною, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-ти річного віку відповідно до пункту 13 частини першої статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з прийняттям вмотивованого рішення, з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області провести перерахунок державної пенсії відповідно до статті 56 Закону 796-ХІІ; зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області обчислити трудовий стаж ОСОБА_1 відповідно до норм Закону 796-ХІІ на 07.06.2014 та надати до відповідного органу соціального захисту населення встановленні данні для отримання статусу "Ветеран війни", суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

На час розгляду даної справи відповідач заперечує право позивача на перерахунок пенсії та зарахування до стажу роботи одному із батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею 12 років, однак, інші позовні вимоги є похідними від вказаної вимоги позивача, з огляду на що, у межах даної справи відповідачем не досліджувалось, а тому вимоги позивача в цій частині є передчасними та необґрунтованими. Суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому, тому суд дійшов висновку про відмову у позові у частині вказаних позовних вимог.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Водночас, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору стали протиправна бездіяльність відповідача, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача у повному розмірі.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 02.06.2020 про зарахування до стажу час догляду за дитиною, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-ти річного віку відповідно до пункту 13 частини першої статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) від 02.06.2020 про зарахування до стажу час догляду за дитиною, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-ти річного віку відповідно до пункту 13 частини першої статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з прийняттям вмотивованого рішення, з урахуванням висновків суду.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку 25% від мінімальної пенсії за віком з 07.06.2014.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) грн 40 (сорок) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна