Справа № 580/5398/20
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

04 грудня 2020 року справа № 580/5398/20

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Паламар П.Г., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області, Смілянського управління Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

30.11.2020 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235) та Смілянського управління Головного управління ДПС у Черкаській області (20702, м. Сміла, вул. Незалежності, 76), в якій просить:

-визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-314-23У від 21.05.2019, прийняту Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Черкаській області;

-визнати протиправним та скасувати рішення Смілянського управління Головного управління Державної фіскальної служби України у Черкаській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 09.04.2020.

-визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-234574-51У від 10.09.2020, прийняту Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Черкаській області.

Вивчивши позовну заяву, суддя вважає, що вона не відповідає вимогам ст. 160, 161 КАС України, а тому повинна бути залишена без руху для усунення недоліків, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 160 КАС України унормовано, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 КАС України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

За приписами ч. 1 ст. 43 КАС України, здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Позовна заява подана від імені ОСОБА_1 , однак до суду не надано належним чином завірених доказів адміністративно-процесуальної правоздатності (копія паспорта та РНОКПП).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010р. (далі - Закон №2464-VI).

Дія Закону №2464-VI поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 цього Закону).

Згідно з абз. 4, 5, 6 ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (абзац 8 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI).

Відповідно до абзацу 9 частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Пунктом 1.3 статті 1 ПК України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Зазначене свідчить про те, що положення ПК України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що при оскарженні рішення податкового органу, прийнятого в межах Закону №2464-VI, строк звернення до адміністративного суду визначений приписами пункту 56.18 статті 56, статті 102 ПК України не застосовується.

Положення абзацу 5 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI передбачають наступні способи оскарження вимоги: адміністративний або судовий порядок. Втім, правове регулювання, наведене у абзаці 9 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI, свідчить, що навіть у випадку обрання адміністративного способу оскарження, за наслідками якого згоди з органом доходу і зборів не досягнуто (відмова у розгляді або у задоволенні скарги), у особи зберігається право оскаржити вимогу про сплату внеску ще і в суді. Таке право має бути реалізоване протягом 10 днів з дня надходження відповідного рішення органу ДФС України платнику ЄСВ.

Зазначений висновок суду відповідає правовим висновкам викладеним Верховним Судом в постановах від 19 березня 2020 року (справа №140/1757/19), 31 січня 2019 року (справа №802/983/18-а), від 17 липня 2019 року (справа №0740/1050/18), від 8 серпня 2019 року (справа №480/106/19), від 12 лютого 2020 року (справа №480/1192/19).

Таким чином, платник податків має право оскаржити рішення податкового органу в адміністративному і/або судовому порядку. При цьому оскарження такого рішення в адміністративному порядку, не позбавляє його права на судове оскарження з дотриманням строків, визначених абзацом 9 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI.

При цьому строк у десять календарних днів встановлений абзацом 9 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI обраховується із дати отримання особою такої вимоги.

Як встановлено судом із матеріалів справи, позивачем не надано до суду жодних доказів отримання ним вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-314-23У від 21.05.2019, №Ф-234574-51У від 10.09.2020, рішення № від 09.04.2020, однак суд враховує, що остання була предметом оскарження у справах №580/1709/20, №580/3005/20, №580/1919/20.

Суд зазначає, що звернувшись до суду із даним позовом до суду - 30.11.2020, позивач пропустив десятиденний строк, визначений абзацом 9 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI.

Суд також зазначає, що з огляду на прийняття податковим органом рішення у відповідності до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», як уже зазначено вище, строк звернення до адміністративного суду визначений приписами пункту 56.18 статті 56, статті 102 ПК України не застосовується. Натомість застосуванню належить положення КАС України щодо строків звернення.

По якому також здійснено пропуск строку звернення до суду.

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

На підставі наведеного, суд зазначає про право позивача надати до суду докази поважності причин пропуску строку звернення до суду із позовними вимогами щодо оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-314-23У від 21.05.2019, №Ф-234574-51У від 10.09.2020 та рішення № від 09.04.2020.

Крім того, частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, згідно вказаної статті, до позовної заяви додається саме документ про сплату судового збору. Подання в якості доказу сплати судового копії або дубліката документу про сплату судового збору Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.

Позовна заява ОСОБА_1 містить позовні вимоги про визнання протиправними та скасування: вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-314-23У від 21.05.2019 на суму 15551 грн. 42 коп.; рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 09.04.2020 у сумі 376 грн. 10 коп., та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-234574-51У від 10.09.2020 на суму 376 грн. 10 коп. які є вимогами майнового характеру.

За позовну вимогу про оскарження вимоги №Ф-314-23У від 21.05.2019 позивач має сплатити 840 грн. 80 коп. судового збору. Розрахунок: 15551 грн. 42 коп. (ціна позовної вимоги) х 1% (ставка судового збору) = 155 грн. 51 коп., однак не менше 840 грн. 80 коп. (2102 грн. х 0,4).

За позовну вимогу про оскарження рішення № від 09.04.2020 позивач має сплатити 840 грн. 80 коп. судового збору. Розрахунок: 376 грн. 10 коп. (ціна позовної вимоги) х 1% (ставка судового збору) = 3 грн. 76 коп., однак не менше 840 грн. 80 коп. (2102 грн. х 0,4).

За позовну вимогу про оскарження вимоги №Ф-234574-51У від 10.09.2020 позивач має сплатити 840 грн. 80 коп. судового збору. Розрахунок: 346 грн. 10 коп. (ціна позовної вимоги) х 1% (ставка судового збору) = 3 грн. 46 коп., однак не менше 840 грн. 80 коп. (2102 грн. х 0,4).

Позивач додав до позовної заяви дублікат квитанції про сплату судового збору №0.0..1 від 14.05.2020.

Оригінал вказаної квитанції був доданий позивачем до позовної заяви за позовом до Головного управління державної фіскальної служби України у Черкаській області та Смілянського управління Головного управління Державної фіскальної служби України у Черкаській області, яка надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду 03.06.2020 (справа №580/1919/20).

Отже, дублікат квитанції про сплату судового збору №0.0..1 від 14.05.2020 не може бути доказом сплати судового збору в даній справі.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п?яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 160, 161, 169 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області, Смілянського управління Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій - залишити без руху.

Надати позивачу строк тривалістю десять днів з моменту отримання копії даної ухвали, протягом якого останній має усунути недоліки позовної заяви.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П.Г. Паламар