Справа № 280/6396/19
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 вересня 2020 року 16:20Справа № 280/6396/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Гавриленко А.О. та представників

позивача Руднєва О.О.

відповідача Лабура М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)»

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

23.12.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державної установи «Біленківська виправна колонія (№99)» (далі позивач або ДУ «Біленьківська ВК (№99)») до (з урахуванням уточнень від 22.01.2020) Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.09.2019 № та від 03.09.2019 №, винесені відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог ДУ «Біленьківська ВК (№99)» посилається на те, що висновки контролюючого органу про несвоєчасне перерахування позивачем податку на доходи фізичних осіб та військового збору, викладені в акті документальної позапланової перевірки, є безпідставними з огляду на те, що Додатки №1 та №2 до акту перевірки, на підставі яких базуються такі висновки, складено з арифметичними та бухгалтерськими помилками. Так, зокрема, невірно вказані дати перерахованого податку (збору) у співставленні з виплаченою заробітною платою; зарплата, виплачена в одному місяці, відображається окремо у різних місяцях, внаслідок чого в одному місяці виникає несвоєчасна сплата, а в іншому переплата, що впливає на неправомірне нарахування штрафних (фінансових) санкцій. Крім того, звертає увагу на протипправне застосування відповідачем санкції, визначеної статтею 127 Податкового кодексу України, яка передбачає відповідальність за ненарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків платником податків, в той час як відповідач в акті перевірки зазначає про несплату позивачем податку (збору) протягом строків, визначених цим Кодексом, відповідальність за що пердбачена статтею 126 Податкового кодексу України. Крім того, наполягає на протиправності призначення та проведення перевірки на підставі статті 78 Податкового кодексу України. З урахуванням викладеного вважає податкові повідомлення-рішення від 03.09.2019 № та від 03.09.2019 № протиправними та просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 27.12.2019 позовну заяву Державної установи «Біленківська виправна колонія (№99)» залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. В межах встановленого строку позивачем недоліки усунуто.

Ухвалою суду від 27.01.2020 відкрито провадження у справі №280/6396/19; призначено підготовче засідання на 25.02.2020.

Відповідач позов не визнав, у поданому відзиві (вх. від 25.02.2020 №8761) посилається на те, що перевірку дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб проведено на підставі первинних документів, розрахунково платіжних відомостей, М/О№5 (заробітна плата засуджених), банківських (платіжних доручень). При цьому, позивачем до перевірки не надавались зведені документи: Головні книги та/або оборотно-сальдові відомості по рахункам за перевіряємий період, також не надані пояснення про причини ненадання документів на письмові запити ГУ ДФС у Запорізькій області від 18.07.2019 №2426/08-01-13-06 та від 24.07.2019 №2485/08-01-13-06. Перевіркою питань щодо повноти та своєчасності перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, утриманого з заробітної плати (доходів) вільнонайманих, атестованих та засуджених, встановлено порушення вимог пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 01.07.2016 по 30.06.2019, утриманого з доходів атестованих, вільнонайманих працівників та засуджених у розмірі 321 939,36 грн. Також, при перевірці нарахування, утримання та сплати до бюджету військового збору використано первинні документи: банківські виписки, платіжні доручення, м/ордери №2, 3, 5 (заробітна плата засуджених), касові книги та додатки до них за зеріод з 01.07.2016 по 30.06.2019, розрахунково-платіжні відомості нарахування та виплати заробітної плати. За результатами перевірки встановлено, що заборгованість з військового збору, утриманого з доходів атестованих, вільнонайманих працівників та засуджених станом на 01.07.2016 складає 81,71 грн., нараховано військового збору протягом перевіряємого періоду у розмірі 781 098,05 грн., перераховано до бюджету у розмірі 729 367,42 грн., заборгованість по перерахуванню до бюджету військового збору станом на 30.06.2019 складає 51 812,34 грн. Таким чином, перевіркою встановлено порушення вимог пп. 168.1.2, п. 168.1, пп. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168, п. 176.2 «а» ст. 176, п. 171.1., п. 171.2 «а» ст.171 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне перерахування до бюджету військового збору у періоді з 01.07.2016 по 30.06.2019 у розмірі 98 309,01 грн. та заборгованість по перерахуванню до бюджету військового збору станом на 30.06.2019 у розмірі 51 812,34 грн. Виходячи з вищезазначеного, вважає висновки щодо встановлених порушень, викладені в акті документальної позапланової виїзної перевірки від 02.08.2019 №53/08-01-13-06/08563530, та прийняті на підставі такого акту податкові повідомлення-рішення, правомірними. Крім того, стосовно зауважень позивача про відстуність підстав для проведення перевірки зазначає, що на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про обґрунтованість її призначення та проведення. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Ухвалою суду від 25.02.2020, за клопотанням представника позивача, продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкладено підготовче засідання до 08.04.2020.

Ухвалою суду від 08.04.2020, за клопотанням сторін про зупинення провадження у справі для надання їм часу для примирення, провадження у справі зупинено до 02.06.2020.

Ухвалою суду від 02.06.2020 провадження у справі поновлено.

Протокольною ухвалою суду від 02.06.2020 відкладено підготовче засідання до 24.06.2020.

Ухвалою суду від 24.06.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 21.07.2020.

Протокольною ухвалою суду від 21.07.2020 відкладено розгляд справи до 03.08.2020.

Ухвалою суду від 03.08.2020, за клопотанням сторін про зупинення провадження у справі для надання їм часу для примирення, провадження у справі зупинено до 24.09.2020.

Ухвалою суду від 24.09.2020 провадження у справі поновлено.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Акорд».

У судовому засіданні 24.09.2020 на підставі ст. 250 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності з`ясував наступне.

Державна установа «Біленьківська виправна колонія (№99)» () зареєстрована в якості юридичної особи. Основним видом діяльності позивача є діяльність у сфері юстиції та правосуддя (код КВЕД 84.23).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 12.07.2019 №2501 та направлення від 18.07.2019 №350 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області проведено позапланову документальну виїзну перевірку Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» () за період діяльності з 01.07.2016 по 30.06.2019 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт від 02.08.2019 №53/08-01-13-06/08563530.

Перевіркою встановлено, серед іншого, порушення ДУ «Біленьківська ВК (№99)» вимог:

пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.07.2016 по 30.06.2019, утриманого з доходів атестованих, вільнонайманих працівників та засуджених у розмірі 321 939,36 грн.;

пп. 168.1.2 п. 168.1, пп. 168.4.1 п. 168.4. ст. 168, п. «а» п. 176.2 ст. 176, п. 171.1, п. «а» п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне перерахування до бюджету військового збору у період з 01.07.2016 по 30.06.2019 у розмірі 98 309,01 грн. та заборгованість по перерахуванню до бюджету військового збору станом на 30.06.2019 у розмірі 51 812,34 грн.

Позивач не погодився із висновками акту перевірки та подав заперечення (вих. від 20.08.2019 №10/2927/8), на які відповідачем, який є правонаступником ГУ ДФС у Запорізькій області, надано відповідь від 30.08.2019 №28/10/08-01-33-06-10 про залишення висновків акту перевірки від 02.08.2019 №53/08-01-13-06/08563530 без змін.

На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Запорізькій області винесено податкові повідомлення-рішення від 03.09.2019:

№, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій на підставі п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України та визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 240 467,95 грн., в тому числі 239 320,43 грн. за штрафними (фінансовим) санкціями (штрафами), 1 148,52 грн. пені;

№, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій на підставі п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України та визначено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 116 383,94 грн., в тому числі 51 812,34 грн. за податковими зобов`язаннями, 112 297,29 грн. за штрафними (фінансовим) санкціями (штрафами), 2 274,31 грн. пені.

Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення від 03.09.2019 № та № до ДПС України, рішенням якої від 15.11.2019 №9640/6/99-00-08-05-04 скаргу залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленням-рішенням, ДУ «Біленьківська ВК (№99)» звернулася до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Стаття 168 ПК України визначає порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України).

Згідно з пп. 168.1.4 п.168.1 ст.186 ПК України (у редакції, яка діяла до 01.01.2017 року) якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Відповідно до цієї норми (у редакції, яка діє з 01.01.2017 року) якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Згідно пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до пп. 168.1.6 п. 168.1 ст. 186 ПК України для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Відповідно до п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок (пп. «а»); нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом (пп. «ґ»).

Таким чином, податковий агент зобов`язаний перераховувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу у строки, встановлені ПК України.

Крім того, відповідно пп. 1.1-1.6 п.16-1 п.10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

В свою чергу, у пп.162.1.3 п. 162.1 ст. 162 ПК України встановлено, що платниками податку, зокрема, є: податковий агент.

Відповідно до положень п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єкт оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Таким чином, податкові агенти, які виплачують фізичній особі дохід у вигляді заробітної плати, є платниками також військового збору, який сплачується із загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 03.09.2019 № слугував висновок податкового органу про несвоєчасне перерахування позивачем до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.07.2016 по 30.06.2019, утриманого з доходів атестованих, вільнонайманих працівників та засуджених у розмірі 321 939,36 грн.

В свою чергу, підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 03.09.2019 № є висновки про несвоєчасне перерахування позивачем до бюджету військового збору у період з 01.07.2016 по 30.06.2019 у розмірі 98 309,01 грн. та заборгованість по перерахуванню до бюджету військового збору станом на 30.06.2019 у розмірі 51 812,34 грн.

При цьому, детальна інформація щодо нарахування та перерахування позивачем до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору наведена у Додатку №1 та Додатку №2 до акту перевірки.

Судом досліджено вищезазначені додатки та встановлено, що передостання та остання колонки таблиць відображають сальдо по відповідному податку/збору (Дт або Кт; колонка «Кт» відображає суму заборгованості зі сплати відповідного податку/збору) та суму податку/збору, який перераховано до бюджету несвоєчасно.

Як вбачається з колонки «Кт» Додатку №1 до Акту перевірки, заборгованість позивача по податку на доходи фізичних осіб на кінець періоду, що перевірявся, становить 0,00 грн.; загальна сума податку, який перераховано до бюджету несвоєчасно, становить 321 939,36 грн.

Тобто, станом на час проведення перевірки позивачем погашена заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що не заперечується відповідачем.

У колонці «Кт» Додатку №2 до Акту перевірки, заборгованість позивача з військового збору на кінець періоду, що перевірявся, становить 51 812,34 грн.; загальна сума податку, який перераховано до бюджету несвоєчасно, становить 98 309,01 грн.

Відповідач посилається на те, що позивач у спірний період не перерахував до бюджету податок на доходи фізичних осіб та військовий збір саме до або під час виплати заробітної плати.

Зі змісту Додатку №1 та Додатку №2 до акту перевірки вбачається, що впродовж спірного періоду, який перевірявся, позивач допустив частково несвоєчасну сплату до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Разом із тим, як наданими до матеріалів справи копіями виписок по рахунках позивача (т. 1, а.с. 95 130; т. 2, а.с. 4 37), так і наданими в судовому засіданні для огляду первинними документами підтверджується наявність численних помилок та розбіжностей між даними первинних документів та даними додатків до акту перевірки.

Так, серед іншого, у Додатку №1 до акту наявні наступні неспівпадіння із даними первинної документації:

заробітну плату у сумі 37 055,03 грн. фактично виплачено 14.09.2016 та у цей же день перераховано ПДФО у сумі 8 389,82 грн. (т. 1, а.с. 96), натомість у Додатку №1 до акту перевірки вказано, що заробітну плату виплачено 14.09.2016 у сумі 43 073,20 грн., та несвоєчасно сплачено ПДФО в сумі 1 054,77 грн.;

заробітну плату фактично виплачено 19.10.2016 та у цей же день перераховано ПДФО (т. 1, а.с. 99), натомість у Додатку №1 до акту перевірки вказано, що заробітну плату виплачено 07.10.2016, та несвоєчасно сплачено ПДФО в сумі 8 666,57 грн.;

заробітну плату у сумі 93 364,31 грн. фактично виплачено 27.04.2017 та у цей же день перераховано ПДФО у сумі 20 178,00 грн. (т. 1, а.с. 101), натомість у Додатку №1 до акту перевірки вказано, що заробітну плату виплачено 25.04.2017 у сумі 145 516,51 грн., та несвоєчасно сплачено ПДФО в сумі 31 411,31 грн.;

заробітну плату у сумі 110 559,22 грн. фактично виплачено 30.10.2017 та у цей же день перераховано ПДФО у сумі 23 837,92 грн. (т. 1, а.с. 101), натомість у Додатку №1 до акту перевірки вказано, що заробітну плату виплачено 26.10.2017 у сумі 112 164,63 грн., та несвоєчасно сплачено ПДФО в сумі 24 097,29 грн.;

заробітну плату у сумі 18 293,60 грн. фактично виплачено 23.07.2018 та у цей же день перераховано ПДФО у сумі 4 257,93 грн. (т. 1, а.с. 126), натомість у Додатку №1 до акту перевірки вказано, що заробітну плату виплачено 20.07.2018 у сумі 20 697,91 грн., та несвоєчасно сплачено ПДФО в сумі 4 797,05 грн.

Крім того, у Додатку №1 до акту заробітну плату за наступні періоди відображено у попередніх періодах (у липні за серпень, у серпні за вересень тощо).

Аналогічні за змістом помилки допущено і у Додатку №2, оскільки невірне відображення сум заробітної плати та дати її виплати призводить до невірного відображення сум військового збору, нарахованих на таку заробітну плату.

Так, встановлені судом невідповідності в частині дат та сум виплаченої заробітної плати, та сум податку/збору, які належало сплатити, а також дат, у які належало здійснити їх перерахування до бюджету, призводять до штучного завищення сум податку/збору, який позивач сплатив несвоєчано, та, як наслідок, до завищення розміру штрафної санкції за дане порушення.

З урахуванням того, що відповідачем, як суб`єктом владних поноважень, не обґрунтовано та не доведено належними доказами достовірність зазначених у Додатку №1 та Додатку №2 до акту перевірки відомостей, натомість матеріалами справи підтверджено наявність численних помилок та невідповідностей зазначених контролюючим органом даних даним первинної документації, у суду відсутні підстави вважати висновки перевіряючих щодо несвоєчасного перерахування позивачем ПДФО за період з 01.07.2016 по 30.06.2019, утриманого з доходів атестованих, вільнонайманих працівників та засуджених у розмірі 321 939,36 грн. та військового збору за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 у розмірі 98 309,01 грн. обґрунтованими та такими, що відповідають дійсності.

Крім того, слід звернути увагу на наступне.

Відповідальність за порушення правил своєчасності сплати (перерахування) податків встановлена ст. 126 ПК України, відповідальність за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати ст.127 ПК України.

Згідно з п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У той же час, п. 127.1 статті 127 ПК України передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за ненарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад правопорушення передбачає, що нарахування, утримання чи сплата податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Натомість, коли мають місце нарахування, однак несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, допущена протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 вказаного Кодексу. При цьому, розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати, а не від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.

Вирішуючи питання щодо правомірності застосування до платника податків штрафів, визначених статтею 127 ПК України, слід з`ясовувати, чи була проявлена з боку такого платника протиправна бездіяльність у вигляді не нарахування, неутримання та/або несплати податкового зобов`язання.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 8 жовтня 2019 року у справі №820/5099/18, у постанові від 5 березня 2020 року у справі №817/480/17, у постанові від 06 травня 2020 року у справі №803/1901/16.

Верховний Суд в постанові від 8 жовтня 2019 року у справі №820/5099/18 та в постанові від 5 березня 2020 року у справі №817/480/17 вказав, що якщо на момент виявлення порушення контролюючим органом, незалежно від періоду, який охоплений перевіркою, самостійно визначена платником сума податку за вказаний період сплачена в повному обсязі, такі обставини свідчать не про несплату податку, а про його несвоєчасну сплату, відповідальність за що передбачена положеннями ст. 126 ПК України.

Судом встановлено, що на час проведення перевірки заборгованість з податку на доходи фізичних осіб позивачем погашена в повному обсязі.

Отже, контролюючий орган не мав фактичних та правових підстав для притягнення платника до відповідальності та застосування до нього штрафних санкцій на підставі ст. 127 ПК України за цей період, за який податок на доходи фізичних осіб був нарахований, утриманий та сплачений, хоч і з порушенням строку його сплати. У даному випадку застосуванню підлягала стаття 126 ПК України.

Стосовно ж посилань позивача на відсутність підстав для проведення перевірки та протиправність наказу про її призначення слід зауважити, що відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Тобто, позивач на етапі допуску контролюючого органу до перевірки міг поставити питання про обґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного, на його думку, здійснення перевірки, та не був позбавлений права оскаржити наказ про її призначення, однак таким правом не скористався.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення від 03.09.2019 № та від 03.09.2019 № є протиправними і підлягають скасуванню як такі, що прийняті необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 03.09.2019 № та від 03.09.2019 №.

3. Судові витрати в сумі 6 102 (шість тисяч сто дві) гривні 78 копійок присудити на користь Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» (70441, Запорізька область, с. Біленьке, вул. Запорізька, 32; ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 05.10.2020.

Суддя Ю.П. Бойченко