Справа № 442/7203/20
Суддя: Нагірна О. Б.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №442/7203/20
Провадження №2-а/442/105/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд м. Дрогобича в складі:

головуючого - судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кмітя Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі справу № 442/7203/20 провадження 2-а/442/105/2020 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції Форостяка Івана Степановича, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову серії ЕАМ № 3397953 від 07.11.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП через її незаконність, винесену з порушенням процесуального та матеріального права. В обґрунтування позову посилається на те, що не керував транспортним засобом Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , а сидів на місці пасажира, про що зазначив в пояснення. На його вимогу про пред`явлення відео зйомки правопорушення, відповідач не надав до протоколу відеозапис. Зазначає, що відповідачем до протоколу додано рапорт, його письмове пояснення та клопотання про надання фактичних доказів вчинення ним правопорушення. Проте, до часу звернення до суду з даним позовом відповідачем не надано фото та відео доказів.

Ухвалою суду від 18.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідач не скористався своїм правом подати суду відзив на позовну заяву. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи питання про винність ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, суд враховує викладенні позивачем пояснення в позовній заяві та постанові у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію"поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію"визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух"визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306(із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.9.ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна відповідати вимогам визначеним даною статтею.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, згідно з п. 1ст. 247 КУпАП, є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення ЕАМ №3397953 від 17.11.2020вбачається, що водій ОСОБА_1 17.11.2020 о 14.42 год на автодорозі Львів-Шегині 10 км 800м, керуючи транспортним засобом Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 при виїзді на автодорогу Львів-Шегині із автодороги Львів-Ужгород, не зайняв крайню ліву смугу для розгону та відразу перелаштувався в середню смугу перетнувши дорожню розмітку 1.1 - вузька суцільна лінія, порушив п.8.5.1 ПДР України - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Згідно із ч.1 ст.122 КУАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху, яким є водій, зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. За п.1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином нормами чинного законодавства чітко встановлено, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при належному з`ясуванні усіх обставин справи та наявності достатніх доказів вини такої особи. Внутрішнього переконання працівника поліції у винності такої особи не достатньо для встановлення її вини. Вина особи у вчиненні правопорушення має стверджуватись належними, достатніми доказами, які мають бути зібрані у порядку встановленому чинним законодавством.

Недотримання зазначених принципів призведе до свавілля, необґрунтованого притягнення особи до відповідальності та безпідставних накладень на неї санкцій.

Також, згідно з ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач був пасажиром транспортного засобу Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , отже постанова повинна була складатися на водія. Проте, в підтвердження таких доводів не наводить жодних довоказів (наприклад, хто саме був водієм вказаного автомобіль для можливого виклику в судове засідання в якості свідка, тощо)

Суд також звертає увагу на п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, доводи позивача про надуманість порушення, про не встановлення ознак правопорушення не приймаються судом до уваги, а розцінюються як намагання уникнути від адміністративної відповідальності. На переконання суду, у відповідності до ст.251 КУАП, відповідачем доведено наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУАП. Позивача правомірно та обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Оскаржувана постанова винесена правомочною особою /ст.222 КУАП/ в межах санкції статті, відповідає вимогам ст.ст.283, 284 КУАП.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За умовами ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оскільки підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення не встановлено, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то сплачена сума судового збору не підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 245, 251, 254, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 77, 241, 244, 246, 268, 271, 286, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

В позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошеннядо Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Нагірна О.Б