Справа № 308/3663/20
Суддя: Зарева Н. І.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/3663/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - Зарева Н.І.,за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає: АДРЕСА_1 до

Департаменту патрульної поліції, адреса місця знаходження: 03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, буд.3 та

Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патруль-ної поліції в особі лейтенанта поліції Заяць Каріни Миколаївни - інспектора роти 1 батальйону Управління патрульної поліції, адреса місця знаходження: 88006, м. Ужгород, вул. Кошового, буд. 2

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції в особі лейтенанта поліції Заяць Каріни Миколаївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №2339221 від 06 квітня 2020 року №684, винесену інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції Заяць Каріною Миколаївною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 послалася не те, що 04.04.2020 року інспектором УПП в Закарпатській області лейтенантом поліції Заяць Каріною Миколаївною було винесено постанову серії ЕАК № 2339221 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, відповідно до якої на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач вважає, що під час винесення постанови інспектор не дотримався процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, не надав можливості позивачу подати пояснення, не надав можливості проконсультуватися з адвокатом. При цьому оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки датована через два дні після розгляду справи, не надіслана на адресу місця реєстрації, а також в ній відсутній підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З огляду на вказане, ОСОБА_1 просила суд скасувати постанову серії ЕАК №2339221 від 04.04.2020, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції подав відзив на адміністративний позов, у якому послався на безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , а також на дотримання інспектором поліції процедури розгляду постанови. Окрім цього, останній додав до відзиву відеозапис, який зі слів останнього, спростовує усі доводи позивача.

У судове засідання позивач не з`явився, однак, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представники відповідачів Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 77 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходив з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Як встановлено судом, 04.04.2020 року інспектором УПП в Закарпатській області лейтенантом поліції Заяць Каріною Миколаївною винесено постанову серії ЕАК №2339221,

якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 31.4.3 в) Правил дорожнього руху передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів у яких не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

ОСОБА_1 у позові стверджує, що 04 квітня 2020 року вона їхала на легковому автомобілі PEUGEOT 301 у напрямку свого будинку за адресою: м. Ужгород, вул. Грушевського, 39. Перед початком руху нею було оглянуто автомобіль щодо його справності, зокрема, основних елементів авто: коліс, шин, гальмівної системи, рульового керування, двигуна та світлових приладів. При цьому всі світлові прилади функціонували належним чином. Біля будинку №41 по вул. Грушевського у м. Ужгороді її зупинив екіпаж патрульної поліції, які перевірили у неї документи. На зауваження останньої про те, що вона жодного умисного адміністративного правопорушення не вчиняла працівники поліції не реагували. З жодними доказами вчинення нею правопорушення чи з будь-якими іншими матеріалами її ніхто не ознайомлював, як і з правилами, регламентованими ст. 268 КУпАП.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 щодо застосування ст. 77 КАС України, ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень ч. 2,3 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи;

відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідач, всупереч вимогам ст. 77 КАС України, не надав суду жодного доказу на підтвердження обставин щодо керування ОСОБА_1 автомобілем у якому не працювала ліва фара в режимі ближнього світла.

Так, на відеозаписі, що додається відповідачем до відзиву зафіксоване тільки спілкування працівника поліції з позивачем. Факт експлуатації позивачем автомобілем з несправною лівою фарою ближнього світла на ньому відсутній.

Також в оскаржуваній постанові не зазначено, що до неї додаються будь-які документи чи матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Суд не бере до уваги, твердження відповідача у відзиві, що на зазначеному відеозаписі позивач визнає вину у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки відсутність заперечень позивачки у відповідь на твердження поліцейського щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення не може свідчити про визнання нею вини.

Окрім цього, з відеозапису доданого відповідачем встановлено, що працівник поліції під час розгляду справи не дотримався положень п. 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року, а саме не роз`яснив особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її права і обов`язки, визначені ст. 268 КУпАП.

Разом з цим, суд не бере до уваги твердження позивача щодо відсутності підпису особи, яка приятгається до адміністративної відповідальності в відповідній постанові, як на підставу скасування постанови, оскільки факт відмови позивача від отримання постанови зафіксований на відповідному відеозаписі., а доводи позивача про те, що факт відмови від підпису або отримання копії постанови зазначений без участі свідків не обгрунтований відповідними нормами законодавства. Це стосується і щодо посилання позивача на ненадіслання оскаржуваної постанови за місцем реєстрації позивачки. Суд також відкидає доводи позивача, щодо дати оскаржуваної постанови, оскільки з примірника постанови не вбачається, що вона винесена на два дні пізніше.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, приймаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення не надав доказів обґрунтування правомірності прийнятого ним рішення.

За таких обставин, суд констатує, що постанова про накладення адміністративного стягнення є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2,77, 241-244, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову серії ЕАК № 2339221 від 04 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зарева