Справа № 380/2445/20
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 380/2445/20 пров. № А/857/9863/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Славського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП ,,Галсільліс на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у справі № 380/2445/20 (головуючий суддя Ланкевич А.З., м. Львів) за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Славського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП ,,Галсільліс про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків у банках,-

В С Т А Н О В И В :

27 квітня 2020 року Головне управління ДПС у Львівській області звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просило стягнути з рахунків Славського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП ,,Галсільліс, відкритих у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, на користь Державного бюджету кошти для погашення податкового боргу в сумі 4204462,86 грн. та частину чистого прибутку (доходу) в розмірі 244701,00 грн.

Рішенням від 24 червня 2020 року Львівський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю.

Стягнув з рахунків Славського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП ,,Галсільліс, відкритих у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на користь Державного бюджету кошти в розмірі 4204462 гривні 86 копійок та частину чистого прибутку (доходу) в розмірі 244701 гривню 00 копійок.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Славське дочірнє лісогосподарське підприємство ЛГП ,,Галсільліс подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що Податковим кодексом України чітко визначено умову, після настання якої у податкового органу виникає законне право проводити стягнення коштів та здійснювати продаж майна боржника це: 1) надіслання такому боржнику податкової вимоги; 2) надання йому терміну 60 (30) календарних днів з моменту отримання податкової вимоги на добровільне погашення податкового боргу. Лише після дотримання визначених п.95.2 ст. 95 ПК України у податкового органу виникає законне право здійснювати стягнення.

Станом на дату формування податкової вимоги форми ,,Ю від 06.05.2014 року № 139-13 діяв ,,Порядок направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затверджений Наказом міністерства Доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 576, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 року за № 1840/24372.

Згідно з пунктом 4.6 вказаного Порядку податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Суд першої інстанції не в повній мірі дослідив питання щодо самого факту надіслання (вручення) такої податкової вимоги, оскільки з примірника податкової вимоги форми ,,Ю від 06.05.2014 року № 139-13, яку позивач надав Славському ЛГП ,,Галсільліс як додаток до матеріалів позовної заяви, відсутні будь-які докази її вручення чи надсилання, а міститься лише дата отримання - 13.05.2014 року без будь-якого підпису посадової особи підприємства відповідача.

Відтак, якщо вважати, що дана податкова вимога вручена Славське ДЛГП ЛГП ,,Галсільліс неналежним чином, чи не вручена взагалі, то відповідно до норм п. 95.2 статті 95 Податкового кодексу України не настав момент, з якого у податкового органу виникає право на стягнення коштів та продаж майна боржника, а тому і відсутнє право на звернення з позовом про стягнення коштів у судовому порядку відповідно до п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ДПС у Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи позивача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що Славське дочірнє лісогосподарське підприємство ЛГП ,,Галсільліс зареєстроване як юридична особа 14.11.2001 року, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (місцезнаходження: вул. Устияновича, 10, смт. Славське, Сколівський район, Львівська область, 82600; ).

Згідно облікової картки платника та довідки про суму заборгованості, станом на 01.06.2020 року податковий борг відповідача по платежах до бюджету становить 4449163,86 грн.

На підставі долучених до позову документів суд встановив, що податкова заборгованість на вказану вище суму виникла у зв`язку із несплатою у встановлений законом строк узгоджених грошових зобов`язань по:

- по податку на додану вартість; рентній платі за спеціальне використання лісових ресурсів в частині деревини, заготовленої в порядку рубок головного користування (державний бюджет); рентній платі за спеціальне використання лісових ресурсів в частині деревини, заготовленої в порядку рубок головного користування (ОТГ смт. Славське, с. Лавочне, с. Климець, с. Тухля, с. Верхнячка, с. Жупани, с. Завадка, с. Росохач, с Хітар, с. Тухолька);

- земельному податку з юридичних осіб (ОТГ смт.Славське, с.Лавочне, с.Климець, с.Тухля, с.Верхнячка, с.Жупани, с.Завадка, с.Росохач, с.Хітар, с.Тухолька, с.Задільсько, с.Опорець, с.Сможе, с.Гребенів );

- податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності;

- податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;

- частині чистого прибутку (доходу) господарський організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що суми грошових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу у відповідності до підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що заборгованість у розмірі 4449163,86 грн. відповідачем у встановлені законом строки не сплачена, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду справи не надано, а тому позов належить до задоволення шляхом стягнення з рахунків відповідача та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на користь Державного бюджету коштів в сумі 4204462,86 грн та частину чистого прибутку (доходу) в розмірі 244701,00 грн.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункт 59.3 статті 59 Податкового кодексу України ).

Суд першої інстанції встановив, що контролюючий орган сформував та надіслав на адресу відповідача податкову вимогу форми ,,Ю від 06.05.2014 року №139-13, відповідно до якої загальна сума податкового боргу платника податків становить 848539,97 грн. Вказана вимога вручена відповідачу 27.12.2018 року. Зазначена податкова вимога відповідачем не оскаржувалася.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

За положеннями статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1)

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2).

Таким чином, враховуючи вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення з відповідача податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову та стягнення з Славського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП ,,Галсільліс на користь Державного бюджету коштів для погашення податкового боргу в сумі 4204462,86 грн. та частину чистого прибутку (доходу) в розмірі 244701,00 грн.

Відповідач розмір боргу не оскаржує, лише акцентує увагу на не дотриманні порядку стягнення податкового боргу. Зокрема, вказує на відсутність доказів вручення відповідачу податкової вимоги форми ,,Ю від 06.05.2014 року №139-13.

На вимогу колегії суддів представник контролюючого органу надав суду копії постанов Львівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2016 року у справі № 813/410/16 та від 04 січня 2017 року у справі № 813/4488/16 про стягнення з Славського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП ,,Галсільліс податкового боргу відповідно в сумі 1004018,52 грн. та 397421,93 грн. У вказаних постановах зазначено, що на адресу відповідача надсилалась податкова вимога форми ,,Ю від 06.05.2014 року №139-13.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня інформація про оскарження зазначених рішень. Крім того, в реєстрі наявна ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року у справі № 813/410/16 про часткове задоволення заяви Славського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП ,,Галсільліс та відстрочення виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2016 року у справі № 813/410/16 про стягнення з Славського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП ,,Галсільліс 888517,03 грн. податкового боргу до 31 грудня 2017 року.

Зазначені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про не вручення відповідачу вимоги форми ,,Ю від 06.05.2014 року №139-13.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Славського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП ,,Галсільліс залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у справі № 380/2445/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 04.12.2020.