Справа № 420/4687/20
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4687/20

Категорія: 111010000 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

Час і місце ухвалення: 12:54, м. Одеса

Дата складання повного тексту: 13.08.2020 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання неправомірними дій,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління (далі ГУ) ДПС в Одеській області про:

- визнання неправомірними дії ГУ ДПС в Одеській області щодо не наведення у листі вих. №771/М/15-32-51-05-07 від 22 квітня 2020 року мотивів відмови у наданні ОСОБА_1 належним чином засвідчених копій усіх податкових повідомлень-рішень щодо нарахування їй сум грошових зобов`язань з транспортного податку у 2015 - 2018 роках та не роз`яснення порядку оскарження наданої відповіді;

- зобов`язання ГУ ДПС в Одеській області надати ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення №22369-13 від 19 липня 2016 року, №22421-13 від 20 липня 2016 року, №11064951 від 21 грудня 2017 року, №0-1552 від 04 травня 2018 року;

- припинення податкових застав, накладених ГУ ДПС в Одеській області на належне на праві власності ОСОБА_1 майно.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що у березні 2020 року позивач дізналась, що усе належне їй майно знаходиться у податковій заставі, обтяжувачем за якою є ГУ ДПС в Одеській області, в зв`язку з чим 23 березня 2020 року звернулась до начальника Північного управління у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області із заявою про термінове надання копій усіх податкових повідомлень-рішень щодо нарахування їй сум грошових зобов`язань з транспортного податку у 2015-2018 роках, а також у разі наявності належним чином засвідчених копій документів, що підтверджують отримання нею таких рішень. Листом відповідача від 22 квітня 2020 року позивачу повідомлено, що раніше було сформовано та надіслано позивачу п`ять податкових повідомлень-рішень про сплату транспортного податку з фізичних осіб №22369-13 від 19 липня 2016 року, №22421-13 від 20 липня 2016 року, №11064951 від 21 грудня 2017 року, №0-1552 від 04 травня 2018 року, №0-1552 від 31 липня 2019 року. Однак, відповідачем не надано копії вказаних рішень та доказів їх отримання позивачем, не зазначено порядку оскарження такої відповіді, чим порушено вимоги ч.4 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян". Незважаючи на те, що позивач просила вирішити порушені у зверненні питання терміново, відповідь відповідача у порушення вимог ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" надійшла лише через місяць. Позивач зазначає, що нею отримано лише одне із вищевказаних рішень за 2019 року, інших нею не отримувалось, що позбавляє її можливості оскаржити зазначені рішення в судовому порядку. Також позивач зазначила, що податкові повідомлення-рішення за 2015-2018 роках вона не отримувала та суми грошових зобов`язань по них не узгоджувала, а відповідач відповідних вимог не направляв, в зв`язку з чим податковий борг у позивача відсутній, в зв`язку з чим належне позивачу майно перебуває у податковій заставі неправомірно.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що транспортний засіб, який належить позивачу, з урахуванням приписів ст.ст. 265, 267 ПК України є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2015-2018 роках, у зв`язку з чим відповідачем було сформовано податкові повідомлення-рішення №22369-13 від 19 липня 2016 року, №22421-13 від 20 липня 2016 року, №11064951 від 21 грудня 2017 року, №0-1552 від 04 травня 2018 року. Посилаючись на правомірність прийняття вищевказаних податкових повідомлень-рішень та на правову позицію Верховного Суду, висловлену у рішенні від 24 січня 2018 року у справі №815/7041/16, відповідач зазначив щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ГУ ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; ) про визнання неправомірними дій щодо не наведення мотивів відмови у наданні належним чином засвідчених копій податкових повідомлень-рішень, зобов`язання надати податкові повідомлення-рішення, - задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ ДПС в Одеській області щодо не наведення у листі вих. №771/М/15-32-51-05-07 від 22 квітня 2020 року мотивів відмови у наданні ОСОБА_1 належним чином засвідчених копій усіх податкових повідомлень-рішень щодо нарахування ОСОБА_1 сум грошових зобов`язань з транспортного податку у 2015 - 2018 роках та не роз`яснення порядку оскарження наданої відповіді.

Зобов`язано ГУ ДПС в Одеській області надати ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення №22369-13 від 19 липня 2016 року, №22421-13 від 20 липня 2016 року, №11064951 від 21 грудня 2017 року, №0-1552 від 04 травня 2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУ ДПС в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, а також з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ГУ ДПС в Одеській області вказує, що володіння позивачем об`єктом оподаткування у 2015-2018 роках породжує виникнення у нього податкового обов`язку сплатити суму транспортного податку у порядку і строки передбачені ПК України, відтак позовні вимоги про його скасування не підлягають задоволенню. Податкові повідомлення-рішення №22369-13 від 19 вересня 2016 року, №22421-13 від 20 липня 2016 року, №11064951 від 21 грудня 2017 року, №0-1552 від 04 травня 2018 року направлялись на адресу позивача.

Відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова. Судова колегія, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУ ДПС в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

23 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до начальника Північного управління у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області із заявою, в якій у зв`язку з внесенням належного їй майна у податкову заставу, просила терміново надати копії усіх податкових повідомлень-рішень щодо нарахування їй сум грошових зобов`язань з транспортного податку у 2015-2020 роках, а також (в разі наявності) належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують отримання нею таких податкових повідомлень-рішень.

22 квітня 2020 року (вих.№7711/М/15-32-51-05-07) за результатами розгляду вищевказаної заяви повідомлено, що на виконання пп.267.6.2 п.267.6 ст. 267 ПК України позивачу були сформовані та надіслані податкові повідомлення-рішення про сплату транспортного податку з фізичних осіб №22369-13 від 19 липня 2016 року, №22421-13 від 20 липня 2016 року, №11064951 від 21 грудня 2017 року, №0-1552 від 04 травня 2018 року, №0-1552 від 31 липня 2019 року. Податкові повідомлення-рішення за 2016-2018 рр. надіслано рекомендованими листами з повідомленням про вручення, проте поштові відправлення повернулись до податкового органу у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання, а щодо податкового повідомлення-рішення за 2019 року, - повідомлення про вручення повернуто з відміткою про вручення. Зазначений лист жодних додатків не містив.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, по-перше, не врахував вимогу позивача щодо термінового розгляду її заяви, не надав аналізу обґрунтованості такої вимоги та не розглянув можливості скорочення терміну заяви позивача від встановленого ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" терміну.

По-друге, відповідач лише повідомив про прийняття ним податкових повідомлень-рішень з транспортного податку у 2016-2019 роках, однак не надав їх копій та належним чином засвідчених копій документів, що підтверджують отримання позивачем таких податкових повідомлень-рішень, незважаючи на те, що саме такі вимоги були викладені у заяві позивача від 23 березня 2020 р.

По-третє, у разі відмови в задоволенні вимог, викладених у заяві позивача, відповідач відповідно до приписів ч.4 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" повинен був довести до відома позивача в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Проте, у відповіді відповідача від 22 квітня 2020 року (вих.№7711/М/15-32-51-05-07) не зазначено про неможливість надання запитуваних позивачем податкових повідомлень-рішень та копій документів, що підтверджують отримання нею таких податкових повідомлень-рішень. У відповіді відповідача не викладено мотивів відмови, а також не роз`яснено порядку оскарження такого рішення відповідача.

В частині позовної вимоги щодо припинення податкових застав, накладених ГУ ДПС в Одеській області на належне на праві власності ОСОБА_1 майно, суд першої інстанції дійшов висновку, що вона є необґрунтованою, оскільки позивачем до суду не надано жодних доказів щодо перебування її майна у податковій заставі та не наведено правових підстав для припинення останньої, в зв`язку з чим судом не встановлено підстав для її задоволення.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст.ст. 1, 15, 19, 20 Закону України "Про звернення громадян", які регулюють спірні правовідносини.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають між громадянами та органами місцевого самоврядування та/або органами державної влади щодо розгляду звернень, скарг, заяв та клопотань, регулюються нормами Закону України "Про звернення громадян".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 19 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно ч.4 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Як вбачається зі змісту наданої за результатами розгляду заяви позивача відповіді від 22 квітня 2020 року (вих.№7711/М/15-32-51-05-07), відповідач лише повідомив, що позивачу були сформовані та надіслані рекомендованими листами з повідомленням про вручення податкові повідомлення-рішення.

Однак, судова колегія зазначає, що в порушення вимог ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" відповідачем не надано на запит ОСОБА_1 копії усіх податкових повідомлень-рішень, а також належним чином засвідчених копій документів, що підтверджують отримання нею таких податкових повідомлень-рішень.

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідачем в порушення вимог ч.4 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" не зазначено про неможливість надання запитуваних позивачем документів та не викладено мотивів відмови, а також не роз`яснено порядку оскарження такого рішення відповідача.

За таких обставин, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними дій ГУ ДПС в Одеській області щодо не наведення у листі вих.№771/М/15-32-51-05-07 від 22 квітня 2020 року мотивів відмови у наданні ОСОБА_1 належним чином засвідчених копій усіх податкових повідомлень-рішень щодо нарахування їй сум грошових зобов`язань з транспортного податку у 2015 - 2018 роках та не роз`яснення порядку оскарження наданої відповіді та зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення №22369-13 від 19 липня 2016 року, №22421-13 від 20 липня 2016 року, №11064951 від 21 грудня 2017 року, №0-1552 від 04 травня 2018 року.

Судова колегія зазначає, що доводи апеляційної скарги зводяться лише до обґрунтування правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень, що не є предметом даного позову.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2020 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.