Справа № 465/361/20
Суддя: Мигаль Г. П.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

03.12.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мигаль Г.П.

при секретарі судового засідання Максимович М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДП18 №438812,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДП18 № 438812.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що в 14 січня 2020 року інспектором УПП у Львівській області ДПП Самардаком М.І. було винесено постанову серії ДП18 № 438812 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 , ч.1 ст.126, ч.3 ст.36 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Відповідно до постанови серії ДП18 № 438812 позивач о 22.20 год., рухаючись за кермом автомобіля ''Пежо 508'' д.н.з. НОМЕР_1 у м.Львові, на перехресті вул. В.Чорновола-вул. Городоцька, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.22 ''Поворот праворуч рух заборонено'', а також не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів. Вважає зазначену постанову безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правил ПДР не порушував, дійсно будь яких знаків, які би попереджали всіх учасників дорожнього руху ( в тому числі щодо позивача) щодо заборони повороту праворуч не було, на світлофорі перед перехрестям зупинився перед пішохідним переходом, в даному місці світлофор облаштований додатковою стрілкою (зеленого кольору) поворот праворуч дозволено, вколючивши правий світловий сигнал-продовжив рух та здійснив поворот праворуч на вул. Городоцьку. Просить позов задоволити.

Позивач в судове засідання не з`явився подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, та не повідомив суд про причини своєї неявки, у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не надав, а також не було надано до суду жодних матеріалів фото-чи відеозйомки вчиненого правопорушення або інших доказів, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого рішення.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Так, судом встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення ДП18 № 438812 від 14 січня 2020 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.126, ч.3 ст.36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

У постанові вказано, що 14 січня 2020 року позивач о 22.20 год., рухаючись за кермом автомобіля ''Пежо 508'' д.н.з. НОМЕР_1 у м.Львові, на перехресті вул. В.Чорновола-вул. Городоцька, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.22 ''Поворот праворуч рух заборонено'', а також не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, своїми діями порушив п.п. 8.4б, 2.1а ПДР, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч.1.126 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність водіїв транспортних засобів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п. 2.1 «г» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) .

Згідно п.8.4 «б» знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає, що відповідач не довів правомірність прийнятої ним постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 438812 від 14.01.2020 року, не подав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Що стосується, вчиненя адміністративного правопорущення, передбасеного ч. 1 ст. 126 КУпАП суд ввжає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п.2.1. г ПДРУкраїни, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

На вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ( п.п. «в» п. 2.4 Правил дорожнього руху).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вимогами п.2. ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Стаття 35 Закону України «Про Національну поліцію» містить вичерпний перелік підстав зупинення транспортного засобу.

Таким чином, вимоги поліцейського про пред`явлення документів, зазначених у п.п.2.1 ПДР, є необґрунтованими.

Аналогічна позиція в подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17.

Відповідно до п. 3 п. 3ст. 286 КАС України,за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов слід задоволити, та постанову серії ДП18 від 14.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126, ч.3 ст.36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. скасувати.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 20, 44, 47, 77, 90, 192, 210-211, 241-246, 250 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити .

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 від 14.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126, ч.3 ст.36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122, ч.1 ст.126, ч.3 ст.36 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції 79053, м.Львів, вул. Перфецького,19

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Згідно з ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Мигаль