Справа № 520/14046/2020
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 р. Справа № 520/14046/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Чалого І.С. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Головного територіального управління юстиції у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2020, суддя Полях Н.А., по справі № 520/14046/2020

за позовом ОСОБА_2

до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, у якому просила визнати протиправною та скасувати постанову від 21.09.2020 про накладення штрафу, винесену державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бакшеєвим С.М. в межах виконавчого провадження № 59275523, стосовно подій, що мали місце 31.08.2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову від 21.09.2020 про накладення штрафу, винесену державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бакшеєвим С.М. в межах виконавчого провадження № 59275523, стосовно подій, що мали місце 31.08.2020.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просили скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг заявники посилаються на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, зазначили про відсутність доказів існування об`єктивного ризику для здоров`я позивача та членів її сім`ї. Відповідач також зазначив, що про неможливість проведення побачення у виконання судового рішення позивач повідомляла до 30.08.2020, втім на вимогу державного виконавця № 80822 від 31.08.2020 щодо надання пояснень щодо причин невиконання 31.08.2020 рішення суду відповіді не надала. ОСОБА_1 у свою чергу повідомляла, що у зазначений період позивач із дитиною відвідувала громадські місця незважаючи на запроваджений карантин та обмежувальні заходи.

До судового засідання сторони не прибули, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

ОСОБА_1 надала заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, на примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження ВП59275523 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 638/12278/15-ц, виданого 27.04.2018 Дзержинським районним судом м. Харкова, в частині обрання способом участі діда ОСОБА_3 та бабці ОСОБА_1 у вихованні онуки; з метою забезпечення навиків до сімейних цінностей, надано часи спілкування з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожну 4 неділю місяця з 10:00 до 18:00 год. за місцем їх проживання в присутності батька і матері (при наявності її бажання бути присутньою) та в дні народження діда та бабці 31 серпня кожного року та 28 вересня кожного року з 10:00 до 18:00 год. за місцем їх проживання в присутності батька і матері (при наявності її бажання бути присутньою).

05.06.2019 постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавчого провадження ВП 59275523.

На виконання вказаного судового рішення 31.08.2020 мало відбутися побачення ОСОБА_4 з бабусею ОСОБА_1 .

Побачення не відбулось, про що державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено акт від 31.08.2020 АСВП №59275523.

В подальшому на адресу ОСОБА_2 направлено вимогу № 80822 від 31.08.2020 щодо надання пояснень щодо причин невиконання 31.08.2020 рішення суду по справі № 638/12278/15-ц із долученням відповідних доказів.

21.09.2020 постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 1700 грн.

Не погодившись із постановою відповідача позивач звернулась до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні оскаржуваної постанови державним виконавцем не враховано всіх важливих обставин у справі, зокрема, наявність поважних причин не виконання боржником рішення суду.

Колегія суддів погоджується із таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок виконання рішень немайнового характеру визначений розділом VIII Закону України "Про виконавче провадження".

Так, відповідно до ст. 64 зазначеного Закону виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення, державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст. 75 вказаного Закону передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Також окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

Розділ ІХ зазначеної Інструкції № 512/5 місить порядок виконання рішень немайнового характеру, у тому числі рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною.

Так, відповідно до п. 5 розд. ІХ Інструкції № 512/5, якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.

Якщо сторона виконавчого провадження не з`явилася у визначений у виклиці час до державного виконавця та письмово не повідомила державного виконавця про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною, державний виконавець визначає час та (або) місце такого побачення без врахування позиції відповідної сторони виконавчого провадження.

Таким чином, державний виконавець обтяжений обов`язком вчинення необхідних процесуальних дій з метою погодження зі сторонами виконавчого провадження часу та (або) місця виконання рішення суду.

Відповідно до п. 8, 9 розд. ІХ Інструкції № 512/5 державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження".

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження".

При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин.

При цьому, сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", з огляду на що на державного виконавця покладено обов`язок щодо проведення перевірки виконання судового рішення боржником з метою встановлення відсутності поважних причин невиконання рішення.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд від 31.03.2020 по справі № 640/11079/19.

Таким чином, досліджуючи питання поважності причин невиконання ОСОБА_2 рішення суду, за невиконання якого відповідачем застосовано штраф оскаржуваною постановою, колегія суддів виходить з наступного.

У розумінні Закону України "Про виконавче провадження" поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Так, обґрунтовуючи поважність причин невиконання судового рішення та не надання дитини ОСОБА_4 для побачення із бабусею ОСОБА_1 31.08.2020, ОСОБА_2 зазначила, що у зв`язку із поширенням вірусу COVID-19 та продовження карантину на території України, який передбачав низку обмежень, здійснення виконавчих дій в межах даного виконавчого провадження є неможливим.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 року до 22.05.2020 на всій території України установлений карантин.

В подальшому Кабінет Міністрів України продовжував дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на всій території України з урахуванням епідемічної ситуації в регіоні.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач, 17.08.2020 зверталась до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із заявою про відкладення проведення виконавчих дій у ВП 59275523 із посилання, зокрема, на роз`яснення Міністерства юстиції України від 31.03.2020, що містяться на офіційній сторінці установи, згідно із яким виконавчі дії щодо примусового виконання рішень, які потребують виїзду виконавця за обов`язковою участю стягувача, переносяться. У таких випадках державні виконавці за власною ініціативою чи за заявою сторони виконавчого провадження можуть скористатися правом, передбаченим ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" та вирішити питання про відкладення проведення виконавчих дій.

Крім того, позивач звертала увагу, що у постанові про перевірку виконавчого провадження від 22.05.2020 в.о. начальника Шевченківського ВДВС Глушко А. зроблено висновок про відповідність постанови державного виконавця від 12.05.2020 про відкладення виконавчих дій на час карантину вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивач пояснила, що вона разом із малолітньою дитиною та батьками, які є людьми похилого віку та відносяться до основної групи ризику зараження коронавірусною інфекцією, постійно проживають в с. Високий Харківського району Харківської області.

Отже, неможливість виконання судового рішення, зокрема, 30.08.2020 та поважність причин такого невиконання позивач пов`язує із необхідними заходами щодо запобігання можливого поширення та уникнення можливого зараження коронавірусною інфекцією.

У той же час, за визначенням позивача, здійснення виконавчих дій у період карантину і встановлених обмежень фактично є змушуванням позивача та її малолітньої дитини відвідувати загальні місця, що є порушенням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, та несе ризик здоров`ю позивача та її дитини.

Колегія суддів зазначає, що пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 по справі «Хант проти України» визначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року).

За наведених обставин колегія суддів доходить висновку, що у спірних правовідносинах позивач повідомляючи попередньо державного виконавця про неможливість забезпечення проведення побачення у виконання судового рішення та надаючи заяви про відкладення вчинення таких дій керувалась виключно інтересами дитини та питаннями забезпечення її здоров`я в умовах запровадженого карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

При вирішення даного спору слід враховувати необхідний баланс між виконанням позивачем обов`язків як боржника у виконавчому провадженні з одного боку та обов`язків ОСОБА_2 як одного із батьків забезпечувати безпеку та здоров`я малолітньої дитини з іншого боку.

Отже, на підставі викладеного колегія суддів не вбачає підстав вважати відмову ОСОБА_2 у виконанні рішення про встановлення побачення з дитиною необґрунтованою, оскільки інтереси дитини є пріоритетними і визначальними при вирішенні даного спору.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що при винесенні оскаржуваної постанови державним виконавцем не враховано всіх важливих обставин у справі, зокрема, наявність поважних причин не виконання боржником рішення суду, з огляду на що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно доводів апеляційної скарги відповідача щодо ненадання позивачем відповіді на вимогу державного виконавця щодо повідомлення поважності причин невиконання рішення суду колегія суддів зазначає, що про наявність таких причин ОСОБА_2 повідомляла попередньо державного виконавця, що ним не заперечується.

Крім того, слід звернути увагу, що підставою для накладення штрафу у відповідності до ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" є саме невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, а не відсутність відповіді за запит державного виконавця, який за своїм змістом є лише засобом встановлення наявності поважних причин невиконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо колегією суддів не приймаються, оскільки носять характер припущень.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Головного територіального управління юстиції у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 по справі № 520/14046/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий Г.Є. Бершов