Справа № 460/7546/20
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2020 року м. Рівне №460/7546/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гудими Н.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі по тексту, - ГУ ПФУ в Рівненській області), яким просив визнати неправомірним рішення ГУ ПФУ в Рівненській області №7938-7629/С-03/8-1700/20 від 28.09.2020 та зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді 42 роки 1 місяць і 25 днів, з яких: час безпосередньої роботи на посаді судді (24 роки і 13 днів); час проходження військової служби (1 рік, 11 місяців і 25 днів); половина часу навчання у вищому юридичному учбовому закладі (1 рік 10 місяців і 27 днів); час роботи на посаді слідчого (2 роки 6 місяців і 29 днів); час роботи адвокатом, що передував призначенню на посаду судді апеляційного суду, встановленого рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 (11 років 7 місяців і 25 днів) та виплачувати щомісячне грошове утримання судді у відставці у розмірі 94 відсотки суддівської грошової винагороди судді, який працює на відповідній посаді без будь-яких обмежень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 05.08.2020 звернувся до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за результатами розгляду якої відповідачем призначено ОСОБА_1 таке утримання в розмірі 56% суддівської винагороди відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Разом з тим, відповідачем при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не було враховано до стажу на посаді судді часу проходження строкової військової служби, половини строку навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є.Дзержинського, періоду роботи слідчим Корецького РВВС Рівненської області та періоду роботи адвокатом, що передував призначенню на посаду судді апеляційного суду, що встановлено рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/3124/20 від 04.02.2019, яке набрало законної сили. Не погодившись з розміром призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 01.09.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку такого з 05.08.2020 в розмірі 94% суддівської винагороди, виходячи із загального стажу судді 42 роки і 2 місяці. Поміж тим, листом від 28.09.2020 відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку грошового утримання судді у відставці в розмірі 94% суддівської винагороди з причин неврахування вказаних періодів до стажу судді. Позивач вважає таку відмову ГУ ПФУ в Рівненській області протиправною, такою, що порушує його право на належне грошове забезпечення судді у відставці. З огляду на зазначене, просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою від 15.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою суду у відповідача витребувано та зобов`язано надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача та всі докази, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення.

10.11.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву без витребуваних судом доказів. Відповідач заперечив проти задоволення позову, в обґрунтування своєї позиції зазначив, що з 05.08.2020 позивачу призначено довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 у розмірі 56% суддівської винагороди. Стаття 137 вказаного Закону визначає чіткий перелік підстав для зарахування до стажу роботи на посаді судді, який є вичерпним і не містить посилань зарахування до стажу роботи періоду проходження військової служби, часу перебування на посаді слідчого і зайняття адвокатською діяльністю та половини строку навчання. Крім того, відповідно до частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»(зі змінами внесеними на підставі рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016) «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді . За кожний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір довічного грошового утримання збільшується на 2% заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання». Застосування норм статті 137 Закону при обчисленні зазначеного збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на переконання відповідача, не передбачено. Відповідач також зауважує, що стаття 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 №584/95, на яку посилається позивач у позові, втратила свою чинність. У зв`язку із чим, відсутні підстави для врахування вказаних позивачем періодів, до стажу роботи на посаді судді, з урахуванням тривалості якого визначається відсоток, на який додатково збільшується розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до абзацу 2 пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Ухвалою суду від 27.11.2020 розгляд справи відкладено та повторно витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи та докази, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення (а.с.33-35).

30.11.2020 на адресу суду від відповідача надійшли витребувані докази (а.с.36-70).

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд установив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_1 з 01.03.1985 року по 20.08.1990 року обіймав посаду народного судді Кузнецовського міського народного суду Рівненської області. Постановою Верховної Ради України від 07.02.2002 №3060-III обраний суддею апеляційного суду Рівненської області.

Указом Президента України від 28.09.2018 №297/2018 переведений роботу на посаду судді Рівненського апеляційного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя №2314//15-20 від 30.07.2020 ОСОБА_1 звільнений з посади судді Рівненського апеляційного суду, у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.61).

Наказом Рівненського апеляційного суду №6 від 04.08.2020 ОСОБА_1 відраховано зі штату суду з посади судді-секретаря судової палати (а.с.62)

Як свідчать матеріали справи, 05.08.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою та відповідними документами для призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці (а.с.42-43)

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі 460/3124/18 від 04.02.2019 року, яке позивачем надано до матеріалів пенсійної справи, повністю задоволено позов ОСОБА_1 до Рівненського апеляційного суду Рівненської області про зобов`язання відповідача провести зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді стажу роботи адвокатом з 20.08.1990 по 15.03.2002, що передував призначенню на посаду судді апеляційного суду (а.с.65-66) .

Як вбачається зі складеного Рівненським апеляційним судом 04.08.2020 за №1012/20 Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , який разом з іншими документами долучений позивачем до заяви від 05.08.2020, його стаж роботи станом на 04.08.2020 становить 41 рік 10 місяців 28 днів. При цьому, до стажу судді зараховано:

період проходження військової служби з 13.11.1975 по 09.11.1977;

період навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е.Дзержинського з 01.09.1978 по 01.07.1982 (половина строку навчання);

період роботи слідчого відділу внутрішніх справ Корецького райвиконкому УВС Рівненського облвиконкому з 02.08.1982 по 01.03.1985;

період роботи народним суддею Кузнецовського міського народного суду Рівненської області з 01.03.1985 по 20.08.1990;

період роботи членом Рівненської обласної колегії адвокатів з місцем роботи в ЮК м.Кузнецовська з 20.08.1990 по 01.07.1993;

період адвокатської діяльності в складі Рівненського обласного відділення спілки адвокатів з 02.07.1993 по 15.03.2002;

період роботи на посаді судді апеляційного суду Рівненської області з 18.03.2002 по 01.10.2018;

період роботи на посаді судді Рівненського апеляційного суду з 02.10.2018 по 04.08.2020 (а.с.60).

За наслідками розгляду заяви позивача від 05.08.2020, рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області про перерахунок пенсії №32 від 17.08.2020 ОСОБА_1 з 05.08.2020 призначене довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 126246,12 грн. із зарахованого стажу судді 23 роки 10 місяців 7 днів та 56% загального проценту розрахунку грошового утримання від заробітку (а.с.38-39).

01.09.2020 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання з 05 серпня 2020 року, виходячи з розміру 94% суддівської винагороди шляхом зарахування до його стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів: проходження строкової військової служби; половини строку навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського; періоду роботи на посаді слідчого Корецького РВВС Рівненської області (2 роки 6 місяців і 27 днів); періоду роботи адвокатом сукупною тривалістю 11 років 7 місяців 25 днів, який зараховано до стажу судді згідно з рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/3124/18 від 04.02.2019, що набрало законної сили (а.с.7-8).

У відповідь на зазначену заяву листом №7938-7629/С-03/8-1700/20 від 28 вересня 2020 року ГУ ПФУ в Рівненській області відмовило ОСОБА_1 в здійсненні такого перерахунку та зарахуванні зазначених періодів до стажу роботи на посади судді позивача (а.с.6)

В обґрунтування такої відмови в листі зазначено, що частиною 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, та, зокрема, абзацом 2 пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, передбачено збільшення розміру довічного щомісячного грошового утримання суддів у відставці за кожний повний рік роботи на посаді судді. Застосування норм ст.137 Закону №1402 при обчисленні зазначеного збільшення розміру щомісячного грошового утримання суддів у відставці не передбачено. Крім того, зазначено, що Указ Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 №584/95 втратив чинність, а тому відсутні підстави для врахування до стажу роботи на посаді судді періодів: проходження строкової військової служби, навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е.Дзержинського, роботи слідчим Корецького РВВС Рівненської області. Водночас вказано, що в рішенні Рівненського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 №460/3124/18 зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області відсутні, тому зарахувати стаж роботи адвокатом позивача до стажу його роботи на посаді судді немає підстав.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд застосовує норми матеріального права в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України однією з підстав звільнення судді є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, належить і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Особливість щомісячного довічного грошового утримання виявляється в його правовому регулюванні та джерелах фінансування.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 142 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, чинній на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання, далі по тексту, - Закон №1402-VIII), щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

За правилами частини першої статті 116 Закону №1402-VIII (у редакції, чинній на час подання позивачем заяви про відставку) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати у відставку.

В свою чергу, у відповідності до положень статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII регламентовано, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

До набрання чинності Законом №1402-VIII зазначені правовідносини регулювалися Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (далі по тексту, - Закон №2453- VI).

За правилами частини першої статті 120 Закону №2453-VI, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

В свою чергу, відповідно до положень частини першої статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

В силу вимог пункту 11 Перехідних положень цього Закону, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

В частині четвертій статті 43 Закону №2862-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення позивача суддею суду України, а саме: суддею Апеляційного суду Рівненської області) встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Статтею 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» №594/95 від 10.07.1995 (чинного, на час призначення позивача суддею апеляційного суду) передбачено зарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку, крім стажу трудової діяльності, визначеної в частині четвертій статті 43 Закону України «Про статус суддів», половини строку навчання на денному відділенні у вищих юридичних закладах та періоду проходження строкової військової служби.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545, до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, суд зазначає, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, час роботи на посадах суддів колишнього СРСР, на посадах слідчих, половини строку навчання на денному відділенні у вищих юридичних закладах та періоду проходження строкової військової служби.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 27.02.2018 у справі №127/20301/17, від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17, від 20.03.2018 у справі № 520/5814/17, від 22.03.2018 року у справі №520/5412/17, від 22.05.2018 у справі №490/1719/17, від 17.10.2018 у справі № 140/263/17, від 09.11.2018 у справі №751/11448/16-а, від 20.12.2018 у справі №751/7138/17.

Згідно з копією військового квитка серії НОМЕР_1 та трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 від 29.05.1978, позивач проходив строкову військову службу в Радянській Армії в період з 13.11.1975 року по 09.11.1977 року (а.с. 46-47; а.с.49).

В період з 01.09.1978 року по 01.07.1982 року позивач навчався в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е.Дзержинського за спеціальністю «Правознавство», денна форма навчання, що підтверджується копією Диплому КВ №626206, виданого ОСОБА_2 , 28.06.1982 (а.с. 45) та відповідними записами в трудовій книжці (а.с.50).

Згідно з копією довідки Управління кадрового забезпечення ГУ Нацполіції в Рівненській області від 14.09.2016 №2886/116/12/01/-2016 (а.с.63) та трудовою книжкою (а.с.51), в період з 02.08.1982 по 01.03.1985 позивач обіймав посаду слідчого відділу внутрішніх справ Корецького райвиконкому Управління внутрішніх справ Рівненського облвиконкому.

Судом також встановлено, що період проходження позивачем строкової військової служби в період з 13.11.1975 по 09.11.1977 становить 1 рік 11 місяців 28 днів; половина строку навчання позивача на денному відділенні Харківського юридичного інституту імені Ф.Е.Дзержинського в період з 01.09.1978 по 01.07.1982 становить 1 рік 11 місяців 01 днів. В період з 02.08.1982 по 01.03.1985 позивач перебував на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Корецького райвиконкому Управління внутрішніх справ Рівненського облвиконкому, що становить 2 роки 6 місяців 27 днів. В період з 01.03.1985 по 20.08.1990 позивач перебував на посаді народного судді Кузнецовського міського народного суду Рівненської області, що становить 5 років 05 місяців 19 днів, з 20.08.1990 по 01.07.1993 член Рівненської обласної колегії адвокатів з місцем роботи в ЮК м. Кузнецовська, що складає 02 роки 10 місяців 12 днів, з 02.07.1993 по 15.03.2002 індивідуальна адвокатська діяльність в складі Рівненського обласного відділення спілки адвокатів, що становить 08 років 08 місяців 14 днів. В період з 18.03.2002 по 01.10.2018 позивач перебував на посаді судді Апеляційного суду Рівненської області, що становить 16 років 06 місяців 14 днів; а в період з 02.10.2018 по 04.08.2020 на посаді судді Рівненського апеляційного суду, що становить 01 рік 10 місяців 03 дні. Загалом стаж позивача складає 41 рік 10 місяців 28 днів, що підтверджується розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 04.08.2020 №1012/20, виданим Рівненським апеляційним судом (а.с.60).

Як свідчать матеріали адміністративної справи, для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці органом Пенсійного фонду України був зарахований лише стаж позивача на посаді судді 23 роки 10 місяців 7 днів, що зумовило визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на рівні 56% суддівської винагороди.

Згідно з ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У адміністративній справі №460/3124/18, стосовно ОСОБА_1 , Рівненський окружний адміністративний суд встановив, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді зарахуванню підлягає стаж роботи адвокатом з 20.08.1990 по 15.03.2002, що передував призначенню на посаду судді апеляційного суду, (а.с.65-66), відтак дана обставина не підлягає доведенню. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/3124/18 від 04.02.2019 набрало законної сили 08.05.2019 (http://reestr.court.gov.ua/Review/79578378).

З досліджених судом письмових доказів, а саме: рішення про перерахунок пенсії №32 від 17.08.2020 (а.с.38-40), листа відповідача від 28.09.2020 (а.с.6), вбачається, що при здійсненні позивачу перерахунку (призначення) щомісячного довічного грошового утримання до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, органом Пенсійного фонду не зараховано період проходження строкової військової служби ОСОБА_1 , половини строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту імені Ф.Е.Дзержинського, час роботи на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Корецького райвиконкому Управління внутрішніх справ Рівненського облвиконкому, час роботи адвокатом з 20.08.1990 по 15.03.2002, унаслідок чого відповідний стаж роботи позивача відповідачем занижено та визначено тривалістю 23 роки 10 місяців 7 днів, в той час як з урахуванням зазначених періодів такий стаж становить 41 рік 10 місяців 28 днів.

Враховуючи викладене, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці повинен був становити 92 відсотки суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, з розрахунку: 20 років на посаді судді 50% та 21 рік 10 місяців (за кожен рік понад 20 років по 2%) - 42% суддівської винагороди.

Натомість, протиправне неврахування у стаж ОСОБА_1 зазначених вище періодів військової служби, половини строку навчання на денній формі у ВУЗі, стажу слідчого та часу роботи адвокатом спричинило незаконне заниження відповідачем розміру щомісячного грошового утримання позивача як судді у відставці з 92 до 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Таким чином, відмовляючи позивачу у призначенні (перерахунку) його щомісячного грошового утримання як судді у відставці в розмірі 92 % суддівської винагороди з причини не зарахування до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, вказаних періодів військової служби, навчання та роботи слідчим і адвокатом, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, визначені чинним законодавством України, а отже протиправно, чим звузив обсяг прав позивача, гарантованих йому Конституцією України.

Як наслідок порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги про визнання неправомірним рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 28.09.2020 №7938-7629/С-03/8-1700/20, яке викладене у формі листа, підлягають задоволенню у відкоригований судом спосіб захисту - шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо такої відмови.

Водночас, в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача про наявність у нього 42 років 1 місяця 25 днів стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 94 відсотків суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді. Жодних доказів в підтвердження таких обставин позивачем суду не надано, матеріали справи не місять і судом не встановлено. Таким чином, основна позовна вимога підлягає до задоволення частково.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача у спірних правовідносинах, то у відповідній частині підлягає до задоволення і похідна позовна вимога.

Поряд з цим, суд пам`ятає, що відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

У той же час, зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, передбачений пунктом 4 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

З огляду на те, що похідні позовні вимоги викладені таким чином, що не дають змогу захистити права та інтереси позивача в повній мірі, суд вважає, що для повного забезпечення захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та задовольнити похідні позовні вимоги шляхом: зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження військової служби, половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті імені Ф.Е.Дзержинського, період роботи на посаді слідчого, часу роботи адвокатом та здійснити призначення (перерахунок) і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 92 відсотків суддівської винагороди, як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи на посаді судді 41 рік 10 місяців 28 днів, починаючи з 05.08.2020 часу звернення ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області із заявою про призначення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки, вчинених дій у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення частково.

Відповідно до вимог ч.3 ст.139 КАС України суд присуджує судові витрати на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028; ) про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, які полягають у відмові в призначенні (перерахунку) ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 92 відсотків заробітної плати судді з причини не врахування до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження військової служби, половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті імені Ф.Е.Дзержинського, періоду роботи на посаді слідчого і часу роботи адвокатом.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження військової служби (з 13.11.1975 по 09.11.1977), половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті імені Ф.Е.Дзержинського, період роботи на посаді слідчого (з 02.08.1982 по 01.03.1985), час роботи адвокатом (з 20.08.1990 по 01.07.1993; з 02.07.1993 по 15.03.2002) та здійснити призначення (перерахунок) і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 92 відсотків суддівської винагороди, як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи на посаді судді 41 рік 10 місяців 28 днів, починаючи з 05.08.2020 часу звернення ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області із заявою про призначення грошового утримання, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 560,53 грн (п`ятсот шістдесят) гривень 53 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 04 грудня 2020 року.

Суддя Н.С. Гудима