Справа № 640/19064/18
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Савельєвої Анни Миколаївни, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» (далі - відповідач, Уповноважена особа Фонду), в якому просить зобов`язати Уповноважену особу Фонду включити ОСОБА_1 , як вкладника за договорами банківського вкладу №326567 від 05 листопада 2013 року та №329524 від 03 січня 2014 року, з інформацією про суму коштів, яка підлягає відшкодуванню, у розмірі 120 870 грн. 40 коп., до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідну додаткову інформацію.-

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано Уповноважену особу Фонду включити ОСОБА_1 , як вкладника за договорами банківського вкладу №326567 від 05 листопада 2013 року та №329524 від 03 січня 2014 року, з інформацією про суму коштів, яка підлягає відшкодуванню за курсом золота Національного банку України станом на момент введення тимчасової адміністрації (17 листопада 2014 року), до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідну додаткову інформацію.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 10 червня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, не вірно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим порушено норми матеріального та процесуального права під час ухвалення рішення.

Зокрема, в апеляційній скарзі апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції про застосування до спірних правовідносин Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в редакції, що діяла станом на час укладення договору між позивачем та ПАТ «Європейський газовий банк», та вважає, що застосуванню підлягав зазначений закон в редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин. При цьому, апелянт вказує на те, що з урахуванням зазначеної редакції закону, гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у банківських металах.

Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про закриття провадження у справі.

З огляду на наведене, Фонд гарантування вкладів вважає, що наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Позивачем 03 листопада 2020 року подано відзив на апеляційну, у якому зазначається, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону та судовій практиці.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року, після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги відповідно до ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2020 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, визнано підстави пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновлено апелянту пропущений строк звернення до суду з апеляційною скаргою, встановлено учасникам процесу строк, протягом якого можливо подати відзив на апеляційну скаргу. Іншою ухвалою суду від 06 жовтня 2020 року призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Європейський газовий банк" та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу №326567, відповідно до якого вкладник передає, а банк приймає та зараховує на вкладний (депозитний) рахунок належні вкладнику банківські метали, вид, вигляд, маса та інші характерні ознаки яких зазначені в пункті 3.1 цього договору на умовах цього договору з видачею вкладнику на підтвердження внесення вкладу виписки з рахунку та примірника цього договору.

В розділі 3 договору закріплено, що банк прийняв від вкладника банківські метали: золото 999,9 проби, загальною масою 100 грами/3,22 троїцькі унції, внесені вкладником на рахунок у одному мірному зливку: 100 грамів, строком на 371 день, з 05 листопада 2013 року по 10 листопада 2014 року, процентна ставка встановлюється 3,5 % річних.

Пунктом 3.7 договору встановлено, що дострокове повернення частини вкладу та приймання додаткових внесків на рахунок не допускається. При достроковому поверненні вкладу процентна ставка встановлюється у розмірі 0% річних за весь період дії договору.

Факт передачі позивачем банківських металів для зарахування на рахунок ОСОБА_1 підтверджується квитанцією №25597 від 05 листопада 2013 року.

Окрім того, 03 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Європейський газовий банк" та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу №329524, відповідно до якого вкладник передає, а банк приймає та зараховує на вкладний (депозитний) рахунок належні вкладнику банківські метали, вид, вигляд, маса та інші характерні ознаки яких зазначені в пункті 3.1 цього договору на умовах цього договору з видачею вкладнику на підтвердження внесення вкладу виписки з рахунку та примірника цього договору.

В розділі 3 договору закріплено, що банк прийняв від вкладника банківські метали: золото 999,9 проби, загальною масою 100 грами/3,22 троїцькі унції, внесені вкладником на рахунок у одному мірному зливку: 100 грамів, строком на 371 день, з 03 січня 2014 року по 08 січня 2015 року, процентна ставка встановлюється 3,5 % річних.

Пунктом 3.7 договору встановлено, що дострокове повернення частини вкладу та приймання додаткових внесків на рахунок не допускається. При достроковому поверненні вкладу процентна ставка встановлюється у розмірі 0% річних за весь період дії договору.

Факт передачі позивачем банківських металів для зарахування на рахунок ОСОБА_1 підтверджується квитанцією №25597 від 05 листопада 2013 року та №11500 від 03 січня 2014 року.

Надалі, на підставі постанови Правління Національного банку України від 16 липня 2014 року № 424 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16 липня 2014 року прийнято рішення №57 про запровадження з 17 липня 2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Європейський газовий банк».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Європейський газовий банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ковальова Віктора Михайловича.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ "Європейський газовий банк" запроваджено строком на 3 місяці з 17 липня по 17 жовтня 2014 року.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ "Європейський газовий банк", запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 111 від 13 жовтня 2014 року про продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ "Європейський газовий банк" до 17 листопада 2014 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Європейський газовий банк" - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ковальова Віктора Михайловича до 17 листопада 2014 року включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17 листопада 2014 року №725 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 листопада 2014 року № 121 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Європейський газовий банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Європейський газовий банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ковальова Віктора Михайловича строком на 1 рік з 18 листопада 2014 року по 17 листопада 2015 року включно.

Позивач 12 грудня 2014 року звернувся до АТ «Єврогазбанк» із кредиторськими вимогами №1 на суму 60 807,54 грн. та №2 на суму 60 807,54 грн., проте такі вимоги не були задоволені Банком.

У травні 2018 року позивачу стало відомо про не включення його до реєстру вкладників другої черги на повернення компенсації за його вкладом, у зв`язку з чим він звернувся до суду.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вірно виходив з того, що правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною першою статті 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Оцінюючи застосування судом першої інстанції положень частини четвертої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції від 09 червня 2013 року, яка діяла на момент укладання договору між позивачем та банком, колегія суддів зазначає, що відповідно до зазначеної норми Закону Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб`єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, що є предметом застави та забезпечує виконання зобов`язань вкладника перед цим банком, в обсязі таких зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків.

Водночас, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання негативному впливу на стабільність банківської системи" від 04 липня 2014 року №1586-VII частину четверту статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" доповнено пунктом 10, відповідно до якого Фонд не відшкодовує кошти за вкладами у банківських металах.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з метою отримання прибутку у вигляді нарахування процентної ставки в розмірі 3,5% річних на суму вкладу, передав ПАТ "Європейський газовий банк" банківські метали: золото 999,9 проби, загальною масою 200 грам на підставі договорів банківських вкладів № 326567 від 05 листопада 2013 року та № 329524 від 03 січня 2014 року.

На момент укладення договору пункту 10 частини четвертої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ще не існувало, а отже були відсутні обмеження, які полягали у тому, що Фонд не відшкодовує кошти за вкладами у банківських металах.

Позивач укладав договори з ПАТ "Європейський газовий банк" строком на 371 день кожен (з 05 листопада 2013 року по 10 листопада 2014 року, з 03 січня 2014 року по 08 січня 2015 року). Договори банківських вкладів № 326567 від 05 листопада 2013 року та № 329524 від 03 січня 2014 року містять обов`язкову умову для виплати процентної ставки в розмірі 3,5% річних на суму вкладу, яка полягає у тому, що ОСОБА_1 позбавлений права достроково повернути вклад.

Отже, позивач погодився на умови, за яких був позбавлений можливості змінити положення договору банківського вкладу без настання для нього негативних наслідків, а відтак, застосування, у даному випадку, норм Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання негативному впливу на стабільність банківської системи", щодо доповнення частини четвертої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" пунктом 10, призведе до погіршення становища позивача порівняно з існуючими, на момент укладання ним договору банківського вкладу, вимогами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Колегія суддів у цьому зв`язку погоджується з тими висновками суду першої інстанції які вказують, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" Савельєва Анна Миколаївна протиправно, посилаючись на пункт 10 частини четвертої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відмовила ОСОБА_1 у поверненні вкладу у вигляді золота 999,9 проби, 100 грами/3,22 троїцькі унції, та золота 999,9 проби, 100 грами/3,22 троїцькі унції, переданого ПАТ "Європейський газовий банк" на підставі договорів банківських вкладів, оскільки закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Щодо визначення суми відшкодування, то розрахунок такої суми має здійснюватися станом на момент введення тимчасової адміністрації ПАТ «Європейський газовий банк», а саме 17 листопада 2014 року (постанова Правління НБУ № 725 від 17 листопада 2014 року).

В частині аргументів апелянта щодо незгоди з ухвалою суду першої інстанції від 10 червня 2020 року щодо відмови у задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про закриття провадження у справі (окремо від судового рішення не оскаржується), колегія суддів зазначає, що в обґрунтування клопотання Фонд гарантування вкладів посилався на пункт 5 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначив, що ПАТ «Європейський газовий банк» ліквідовано, повноваження Фонду щодо ліквідації Банку припинено, тому одна із сторін у даній справі вибула. Проте, як вірно встановив суд першої інстанції, відповідачем у справі є не ПАТ «Європейський газовий банк», а Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осібна ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк», тобто фактична посадова особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Окрім того, завершення процедури ліквідації банку не зумовлює припинення прав вкладника на відшкодування коштів за вкладами та не вказує на припинення юридичної особи, оскільки Фонд, а не банк, є суб`єктом, який забезпечує виплату відшкодування.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та дотримано норм процесуального права.

Виходячи з положень частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Надаючи до суду відзив на апеляційну скаргу, уповноваженим представником позивача - адвокатом Винниченком М.П. заявлено клопотання про стягнення з апелянта на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у сумі 3 000,00 грн.

На підтвердження обставин понесення зазначених витрат представником позивача надано: ордер про правову допомогу від 27 жовтня 2020 року №1000361, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001103, копію договору про надання правової допомоги від 20 жовтня 2020 року, укладений між адвокатом Винниченком М.П. та ОСОБА_1 , акт приймання наданих послуг від 27 жовтня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 у межах отримання послуг адвоката під час розгляду судової справи №640/19064/18 отримано: аналіз судової практики, аналіз матеріалів справи, проект відзиву на апеляційну скаргу, обговорення проекту, його затвердження, підготовка та подача до суду відзиву на апеляційну скаргу з додатками на загальну суму 3 000,00 грн., а також детальний опис робіт (наданих послуг) від 27 жовтня 2020 року, згідно якого за одну годину витраченого часу на вивчення та аналіз матеріалів справи нараховано 1000,00 грн., за готування проекту відзиву, обговорення з клієнтом, затвердження, подачу до суду відзиву - 2000,00 грн.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що клопотання представника позивача не підлягає задоволенню, враховуючи відсутність доказів на підтвердження фактично понесених витрат на виконання договору від 20 жовтня 2020 року (розрахунок, рахунок-фактура, квитанції тощо).

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, Шостий апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2020 року залишити без змін.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко