Справа № 400/5434/20
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

01 грудня 2020 р. № 400/5434/20
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Устинов І. А., ознайомившись з

адміністративним позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, пр-т Перемоги, 55/2, м. Київ 113, 03113 Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України, пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ 168, 03168

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії; стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України з вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України та Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 10.06.2016 року;

- зобов`язати Головне управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України та Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 10.06.2016 року, додатково врахувавши до складу грошового забезпечення з якого розраховано розмір такої компенсації, грошову винагороду у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та 1. осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», та виплатити ОСОБА_1 різницю між раніше виплаченою сумою грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2016 рік, та сумою такої компенсації, нарахованої на виконання рішення суду;

- стягнути з Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України та Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. (сто тисяч гривень), завдану внаслідок порушення прав, сильних душевних страждань, суттєвого погіршення стану здоров`я, постійного лікування протягом 5 років, отримання внаслідок цього інвалідності III групи, приниженні честі та гідності з боку Відповідачів.

Долідивши матеріали позовної заяви та оцінивши наявні документи в їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутні підстави для її прийняття, виходячи з такого.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Аналіз цього положення у взаємозв`язку з положеннями ч. 1, 2 статті 55 Конституції України дає підстави дійти висновку, що судам підвідомчі будь-які звернення фізичної особи щодо захисту своїх прав і свобод. Тому суд не може відмовити у правосудді, якщо, зокрема, громадянин України вважає, що його права і свободи порушено чи порушуються, або створено чи створюються перешкоди для їх реалізації, або має місце інше ущемлення прав і свобод.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Суд, розглянувши надані позивачем матеріали, встановив наступне.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року у справі № 400/873/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до тих же самих відповідачів задоволено:

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Військової служби правопорядку Збройних сил України (пр-т Перемоги, 55/2,м.Київ, 03113) та Генерального штабу Збройних сил України в особі Фінансового управління,(пр-т.Повітрофлоцький,6, м.Київ, 03168,) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) індексації грошового забезпечення за період проходження служби у Головному управлінні Військової служби правопорядку Збройних сил України за період з 10.01.2016 по 10.06.2016 року;

зобов`язано Головне управління Військової служби правопорядку Збройних сил України(пр-т Перемоги, 55/2,м.Київ, 03113) та Генеральний штаб Збройних Сил України в особі Фінансового управління (пр-т.Повітрофлоцький,6, м.Київ, 03168,) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період проходження служби у Головному управлінні Військової служби правопорядку Збройних сил України за період з 10.01.2016 по 10.06.2016 року;

зобов`язано Головне управління Військової служби правопорядку Збройних сил України (пр-т Перемоги, 55/2,м.Київ, 03113) та Генеральний штаб Збройних Сил України в особі Фінансового управління (пр-т.Повітрофлоцький, 6, м.Київ, 03168, ) здійснити розрахунок та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час затримки виплати належних при звільненні коштів, а саме індексації грошового забезпечення за період проходження служби у Головному управлінні Військової служби правопорядку Збройних сил України за період з 10.01.2016 по 10.06.2016 року.

Рішення по справі № 400/873/20 набрало законної сили 29.07.2020р., по справі судом видано виконавчий лист.

Відповідно до матеріалів позовної заяви у справі № 400/5434/20 та листа відповідача 2 про розрахунок позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій з 10.01.2016р. по 10.06.2016 року, доданого позивачем до позовної заяви, позивач не згоден з розрахунком виконаним за рішенням суду від 20.03.2020р. по справі № 1400/873/20, а саме позивач не погоджується з тим, що йому не повністю, на його думку, виплатили суму індексації за рішенням суду по справі № 400/873/20, тобто без врахування Постанови КМУ від 22.09.2010р. "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил україни, державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з адзтвичайних ситуацій". Позивач, отримавши вказаний розрахунок відповідача 2, вважає, що йому виплатили не в повному обсязі (лише 60%) відповідної суми грошового забезпечення, що має бути виплачена.

Суд, розглянувши зміст заявлених вимог ОСОБА_1 у даній справі та дослідивши зміст рішення суду по справі № 400/873/20, вважає, що позивач звернувся до суду з вимогами тотожними вимогам заявлених та вже розлянутих судом в межах справи № 400/873/20.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.03.2020р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2020р. по справі № 400/873/20 рішення суду першої інстанції змінено в частині - вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: зобов`язано Головне управління Військової служби правопорядку Збройних сил України нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати належних при звільненні сум за період з 11.06.2016р. по 25.08.2020р. В частині зобов`язання Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити середній заробітку за час затримки виплати належних сум - відмовлено. В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.03.2020р. залишено без змін.

Суд зауважує, що спірні правовідносини склалися у зв"язку з невиконанням рішення суду , що вже набрало законнної сили.

Аналізуючи норми КАС України, суд вказує, що для їх застосування повинні бути належні підстави в разі невиконання рішення суду, яке ухвалене на користь особи-позивача та мають бути належні обставини, які свдчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, повязаних з невиконанням рішення по справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання рішення суду, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

КАС України містить інші норми щодо захисту прав та інтересів в разі невиконання чи неналежного виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Суд, проаналізувавши предмет позову у справі № 400/5434/20, дійшов висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення (рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.03.2020р. у справі №400/873/20 зміненого постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2020р. по справі № 400/873/20).

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є одним із способів виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.03.2020р. у справі №400/873/20. Отже, спір у справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає протиправних дій з боку відповідачів щодо невиконання рішення суду по справі № 400/873/20.

Виходячи з матеріалів позовної заяви, суд вбачає, що відповідач виконав рішення по справі № 400/873/20, але позивач не погоджується з його результатом, тобто з розміром перерахованої пенсії (60%). Проте, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищезазначеного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інереси, то він повинене був звернутися до суду не з новим позовом, а з заявою щодо невиконання або неналежного виконання відповідачем рішення суду.

Відтак, заявлені вимоги ОСОБА_1 викладені в новій позовній заяві (справа № 400/5434/20) про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому порядку не розглядаються.

Вирішуючи зазначену справу, суд враховує висновки щодо застосування норми права, викладені у постанові Верховного Суду від 20.02.2019р. по адміністративній справі № 806/2143/15.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 170, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати особі, яка подала позовну заяву разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень КАС України.

Суддя І. А. Устинов