Справа № 640/19061/20
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року м. Київ № 640/19061/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, ) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32) про скасування постанови від 31.07.2020 у виконавчому провадженні № 60996201 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова, якою на пенсійний орган накладено штраф, є протиправною та прийнята без врахування усіх фактичних обставин, зокрема, державний виконавець не взяв до уваги те, що боржник у відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження надав лист про те, що виконання рішення суду, за яким відкрито виконавче провадження є недоцільним, оскільки розмір пенсії не збільшується, а призведе до суттєвого зменшення її розміру.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву.

Під час судового розгляду справи судом встановлено наступне.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №60996201 перебуває рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 у справі №320/2837/19 за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області.

Зазначеним рішенням визнано противоправними дії Білоцерківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до норми частини третьої статі 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з врахуванням рішення Конституційного Суду України N І-р (II) 2019.

Зобов`язано Білоцерківське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Київської області призначити нарахувати і виплачувати ОСОБА_1 , інваліду ліквідатору ЧАЕС пенсію відповідно до частини третьої ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", здійснити з 25.04.2019 перерахунок ОСОБА_1 пенсію з інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 25.04.2019 р. до моменту здійснення перерахунку.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гречухи О.Я. від 21.01.2020 відкрито виконавче провадження з метою примусового виконання зазначено вище рішення та надано позивачу строк для самостійного виконання рішення суду.

Позивач листом від 18.12.2019 №6362/103-04/01 повідомив, що виконання вказаного рішення суду є недоцільним, оскільки розмір пенсії не збільшується, а призведе до суттєвого зменшення її розміру та надав відповідні розрахунки.

Постановою державного виконавця від 31.07.2020 на позивача накладено штраф у розмірі 5100,00 гривень.

Вважаючи протиправною постанову про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно приписів статті 18 зазначеного Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У відповідності до частини першої статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З наведених норм права убачається, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження, є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

Разом з тим, судом встановлено, що на виконання вищезазначеного рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 у справі № 320/2837/19 посадовими особами пенсійного органу проведено розрахунок розміру пенсії, що буде складати 9264,05 гривень.

Відповідно до розрахунку, який проведений позивачем, встановлено, що на теперішній час розмір пенсії ОСОБА_1 складає 10876,12 гривень, а тому виконання рішення суду є недоцільним, оскільки розмір пенсії не збільшується, а навпаки призведе до суттєвого зменшення її розміру.

Судом встановлено, що у спірній постанові державного виконавця про накладення штрафу постановлено, що станом на 31.07.2020 рішення суду боржником не виконано. За невиконання рішення суду накладено на боржника штраф у розмірі 5100,00 грн.

Суд зазначає, що даний висновок не відповідає дійсності, оскільки боржником (позивачем) було надано пояснення щодо недоцільності виконання рішення суду з огляду на зменшення внаслідок такого виконання розміру пенсії, а також надано відповідні розрахунки.

У свою чергу, у мотивувальній частині оскаржуваної постанови відсутнє обґрунтування прийнятого державним виконавцем рішення щодо невиконання боржником судового рішення, а також не було надано оцінку діям боржника, що були вчинені на виконання рішення суду.

Отже, в зазначеному документі не наведені доводи, на підставі яких державний виконавець дійшов висновку, що рішення суду боржником не виконано належним чином.

Не було надано відповідачем таких пояснень і під час розгляду цієї справи.

За таких обставин, постанова про накладення штрафу винесена неправомірно, передчасно, незаконно та необґрунтовано, що призвело до безпідставного застосування штрафних санкцій до позивача (боржника).

Відтак, постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 31.07.2020 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн., є такою, що підлягає скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат по справі, судом враховано положення частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Водночас, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області в даному випадку не є суб`єктом владних повноважень у розумінні статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у спірних правовідносинах не здійснює публічно-владних управлінських функцій по відношенню до відповідача, а виступає в якості юридичної особи - сторони виконавчого провадження, щодо якої суб`єктом владних повноважень вчинено протиправні дії, а отже розподіл судових витрат по даній справі необхідно здійснювати у відповідності до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, ) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32) про скасування постанови - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 31.07.2020 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні № 60996201.

3. Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 295-297. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов