Справа № 215/4449/20
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
02 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 215/4449/20
Суддя Третього апеляційного адміністративного суду Панченко О.М., перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року у справі № 215/4449/20
за позовом ОСОБА_1
до медичного директора Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" Бурової Ірини Михайлівни
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року визнано зловживанням процесуальними правами дії ОСОБА_1 щодо подання кількох позовів до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з аналогічними позовними вимогами та аналогічними підставами; позовну заяву ОСОБА_1 до медичного директора комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Бурової Ірини Михайлівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язаннявчинити певні дії повернуто позивачеві.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, скаржник оскаржив її в апеляційному порядку.
З апеляційною скаргою скаржником подано заяву про поновлення строку та звільнення від сплати судового збору.
В обґрунтування заяви про поновлення строку скаржник посилається на те, що копію оскарженої ухвали одержав 17.10.2020 року. Зазначає, що відповідно до ч. 2, 3 ст. 295 КАС України має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, оскільки судом не було вжито системи заходів для належного ознайомлення скаржника з ухвалою. Скаржник не був повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги.
Розглянувши заяву про поновлення процесуального строку, суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 121 КАС України).
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржена ухвала постановлена 03.09.2020 року без участі сторін, копію ухвали від 03.09.2020 року скаржник одержав 17.10.2020 року (а.с. 27).
Апеляційну скаргу надіслано скаржником до суду першої інстанції 29.10.2020 року, тобто після спливу строку, встановленого ч. 1 ст. 295 КАС України, проте в межах строку, встановленого ч. 2 ст. 295 КАС України.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду.
Щодо сплати судового збору.
Частиною першою статті 133 КАС України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Частиною другою цієї ж статті встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Системний аналіз вказаних законодавчих положень дає підстави для таких висновків.
Звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 133 КАС України та статтею 8 Закону України "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).
Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).
Звільнення від сплати судового збору на певній стадії судового процесу не створює пільг щодо його сплати на інших його стадіях чи в інших судових провадженнях.
При цьому, суд, вирішуючи питання про звільнення особи від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру), обмежений статтею 8 Закону України "Про судовий збір", в якій зазначено вичерпний перелік підстав для вказаних процесуальних дій.
Скаржник просить звільнити його від сплати судового збору, оскільки його дохід підтверджується довідкою Тернівського районного УПСЗН, згідно котрої він отримує компенсацію непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю 1 групи, яка за 12 місяців складає 366,84 грн., що не дозволяє йому сплачувати судовий збір, що перевищує 5% його річного доходу.
Просить також суд скористатися доступом до єдиного реєстру фізичних осіб з органу доходів і зборів про його місячний дохід.
Суддя вважає, що таке клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Доступ до правосуддя передбачає певні обмеження, в тому числі, процесуальними строками, необхідністю сплати судового збору, дотриманням вимог до позовної заяви (апеляційної скарги), що встановлені процесуальним законом, тощо.
Скаржник під час звернення з апеляційною скаргою зобов`язаний або сплатити судовий збір, або надати докази того, що він має право на звільнення, зменшення розміру або відстрочку сплати судового збору.
Оскільки надана позивачем довідка не є належним доказом, що підтверджує розмір річного доходу позивача, заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
Щодо посилань скаржника на можливість з`ясування суддею наявності у нього відповідних пільг та належного майнового положення шляхом звернення до Єдиного реєстру фізичних осіб з органу доходів і зборів про його місячний дохід, суддя зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція ч. 1 ст. 80 КАС України чітко передбачає право учасника справи подати клопотання про витребування доказів у разі неможливості самостійно надати докази.
Суддя зазначає, що будь-яких обставин, щодо унеможливлення самостійно надати належні для підтвердження скрутного матеріального становища доказів, а також заходи, які позивач вживав для отримання цих доказів самостійно, та (або) причини неможливості самостійного отримання таких доказів, скаржником наведено не було.
КАС України не визначає обов`язку суду щодо звільнення від сплати судового збору та обов`язку самостійно збирати докази в обґрунтування та/або підтвердження обґрунтування підстав звільнення на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Сплата судового збору або надання доказів, що підтверджують право особи на звільнення (зменшення розміру, відстрочку) від його сплати покладається саме на особу, що звертається до суду.
Судовий збір, крім компенсації витрат на здійснення судочинства, виконує ще й дисциплінуючу функцію - перешкоджає поданню сторонами необґрунтованих позовів, заяв, клопотань. Адже в разі відмови в їх задоволенні сплачені кошти не повертаються.
За таких обставин суд вважає, що слід відмовити скаржнику у задоволенні його клопотання і зобов`язати виконати вимоги закону щодо судового збору.
Судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду згідно п. 5 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2102,00 грн.
Отже за подання апеляційної скарги на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 року має бути сплачений судовий збір в сумі 2102,00 грн.
Частиною 2 ст. 298 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 296 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу.
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 р. слід залишити без руху та надати скаржнику строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.
Керуючись статтями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 р. у справі №215/4449/20.
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 р. у справі №215/4449/20 залишити без руху.
Надати ОСОБА_1 строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме:
- надати суду належні докази, що підтверджують розмір річного доходу за 2019 рік,
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Панченко