Справа № 826/18177/15
Суддя: Пророк Віктор Васильович
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

судді Великої Палати Верховного Суду Пророка В. В.
04 листопада 2020 року
Водночас з мотивами Великої Палати Верхового Суду не можу повністю погодитися з огляду на таке.
1. Велика Палата Верховного Суду, обґрунтовуючи своє рішення, вказала, що пунктом 1 статті 6 розділу І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція), визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
1.1 Одним з елементів закріпленого в цій статті права на справедливий суд є належне відправлення правосуддя.
1.2 Статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у редакції, чинній на момент розгляду цієї справи касаційним судом, передбачено здійснення правосуддя в адміністративних судах за принципом рівності всіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.
1.3 Цей принцип реалізується, зокрема, наданням особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав і обов`язків, до яких, крім іншого, належить право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення (стаття 44 КАС України).
1.4 Відповідно до частини першої статті 215 КАС України (у редакції, чинній на час відкриття касаційного провадження) суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття касаційного провадження надсилає копії ухвали про відкриття касаційного провадження особам, які беруть участь у справі, разом з копією касаційної скарги, інформацією про їхні права та обов`язки і встановлює строк, протягом якого можуть бути подані заперечення на касаційну скаргу.
1.5 За правилами частини третьої статті 215 КАС України всі судові рішення, ухвалені суддею-доповідачем під час підготовки справи до касаційного розгляду, викладаються у формі ухвал, копії яких надсилаються особам, які беруть участь у справі.
1.6 Особи, які беруть участь у справі, мають право подати до суду касаційної інстанції заперечення на касаційну скаргу в письмовій формі протягом установленого судом апеляційної інстанції строку (частина перша статті 216 КАС України).
1.8 Як убачається з пунктів 9 та 10 розділу I Рішення, ЄСПЛ вважає, що національний суд, розглянувши подану у справі заявника апеляційну скаргу та не вживши спроб встановити, чи була вона вручена заявнику або чи був він повідомлений про апеляційну скаргу будь-яким іншим чином, позбавив його можливості надати зауваження щодо поданої у його справі апеляційної скарги та не виконав свого зобов`язання щодо дотримання закріпленого у статті 6 Конвенції принципу рівності сторін. Отже, ця скарга є прийнятною та свідчить про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.
1.9 Як установлено у Рішенні та підтверджується матеріалами справи, суд касаційної інстанції не повідомив позивача ОСОБА_1 про відкриття касаційного провадження у справі, не направив копію касаційної скарги Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України) для реалізації права позивача на подання своїх заперечень. Отже, оскаржувану постанову належить визнати прийнятою з порушенням положень адміністративного процесуального законодавства, зокрема вимоги про розгляд справи з дотриманням передбаченого статтями 7 і 10 КАС України принципу рівності всіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.
1.10 Характер установлених ЄСПЛ процедурних порушень під час касаційного перегляду справи за позовом ОСОБА_1 , які лягли в основу його висновку про порушення Україною пункту 1 статті 6 розділу І Конвенції через недотримання принципу рівності сторін, ставлять під сумнів результат такого касаційного перегляду.
1.11 Наведена обставина в розумінні підпункту «b» підпункту «іі» пункту ІІ Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи державам-членам № R(2000)2 від 19 січня 2000 року «Щодо повторного розгляду або поновлення провадження у певних справах на національному рівні після прийняття рішень Європейським судом з прав людини» є передумовою для повторного розгляду справи як найбільш ефективного, якщо й не єдиного, засобу для відновлення попереднього правового становища, яке сторона мала до порушення Конвенції (restitutio in integrum).
3. Разом з тим ЄСПЛ не врахував, що у справі «Лазаренко та інші проти України» ЄСПЛ аналізував судовий перегляд в апеляційному порядку за правилами КАС України, чинними в період 2012 - 2013 роки, водночас у справі «Алексєєв та інші проти України» питання стосувалося дотримання процесуальних прав заявника в суді касаційної інстанції за правилами КАС України, чинними у 2018 році.
4. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
5. Підпунктом 20 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України встановлено, що особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».
6. Статтею 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», зокрема, встановлено, що межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.
7. Указом Президента України від 07 лютого 2019 року № 32/2019 «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» місто Донецьк віднесено до переліку тимчасово окупованих міст.
8. Відповідно до частин першої та другої статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.
8.1 Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.
8.2 З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
8.3 Учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться в районі проведення антитерористичної операції і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
8.4 З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.
9. Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» набрав чинності 20 серпня 2014 року та є чинним і по сьогоднішній день.
10. В касаційній скарзі ДСА України, за результатами розгляду якої була прийнята постанова Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду, із заявою про перегляд якої звернувся ОСОБА_1 , його місце проживання (перебування) зазначене: АДРЕСА_1 та не зазначено жодних інших засобів зв`язку. Така ж адреса зазначена в позовній заяві.
11. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду, розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року, встановила, що суд касаційної інстанції не повідомив ОСОБА_1 про відкриття касаційного провадження у справі, не направив копію касаційної скарги ДСА України для реалізації його права на подання своїх заперечень, та визнала оскаржувану постанову прийнятою з порушенням положень адміністративного процесуального законодавства, зокрема вимоги про розгляд справи з дотриманням передбаченого статтями 7 і 10 КАС України принципу рівності всіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, не взявши до уваги, як і ЄСПЛ при розгляді скарги ОСОБА_1 , особливостей виклику та/або повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання у справі, а також їх повідомлення про ухвалення відповідного судового рішення, передбачених Законом України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», та не з`ясувавши, чи викликався ОСОБА_1 та чи направлялися йому відповідні судові рішення як Вищим адміністративним судом України, так і Касаційним адміністративним судом в складі Верховного Суду через розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
12. Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду також не звернула увагу та не дослідила питання, що ЄСПЛ, розглянувши заяву ОСОБА_1 та встановивши порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, встановила таке порушення щодо заявника за аналогією справи «Лазаренко та інші проти України» при розгляді апеляційної скарги у справі, а не касаційної, як ОСОБА_1 стверджував у своїй заяві.
Таким чином, цілком можливо, що після ретельного дослідження вищезазначених обставин не було б встановлено порушень норм процесуального права, зокремапорушення принципу рівності всіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом з боку Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Суддя В. В. Пророк
Окрема думка складена 07 грудня 2020 року.