Справа № 826/15411/18
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року місто Київ № 826/15411/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Національної поліції України Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправним та скасування наказу від 15.08.2018 №789,

зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної поліції України Департаменту патрульної поліції (далі-відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України Департаменту патрульної поліції України від 15.08.2018 №789 в частині звільнення інспектора роти №2, батальйону №2 Управління патрульної поліції лейтенанта поліції Лащенка Павла Володимировича;

- зобов`язати Національну поліцію України Департаменту патрульної поліції України поновити ОСОБА_1 , лейтенанта поліції на посаді інспектора роти №2, батальйону №2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції;

- стягнути грошове утримання за час його вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно витягу з наказу від 15.08.2018 №789 о/с «По особовому складу», відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби поліції, лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора №2 батальйону №2. Вказаний наказ було прийнято на підставі наказу Департаменту патрульної поліції від 31.07.2018 №1036 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»

За посиланням позивача, службові особи Головного управління Національної поліції України в Одеській області пояснили позивачу, що його звільнення відбулось внаслідок значного громадського резонансу, який був підтриманий громадською організацією «Дорожній контроль», а саме: розміщення на Інтернет ресурсі «Youtube» провокаційного відео, де звинувачується ОСОБА_1 в отриманні неправомірної вигоди.

Зазначено, що за даним фактом було проведено службове розслідування щодо можливого вчинення корупційних діянь працівниками Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції. Про службове розслідування позивачу стало відомо від службових осіб відділу моніторингу Управління моніторингу та аналітичного забезпечення, оскільки вони викликали ОСОБА_1 для дачі пояснень стосовно ситуації яка виникла 09.05.2018, а саме: штрафування декількох осіб за водіння у нетверезому стані та подальшого спілкування з особою відповідальною за цих водіїв, яка представилась як ОСОБА_2 . Як в подальшому стало відомо позивачу, ОСОБА_2 звернувся до громадської організації «Дорожній контроль» та запропонував їм зафіксувати своє спілкування з позивачем. Зазначене спілкування було таємно знято на відео записуючий пристрій, після чого змонтовано та викладено на Інтернет ресурс «Youtube».

Позивач вказує, що на зазначеному відеозапису вбачається монтаж та пересування фрагментів відео з місця на місце, внаслідок чого інформація зафіксована на відео спотворено та утворено викривлене розуміння дій ОСОБА_1 , що призвело до того, що дії позивача виглядають неправомірно його посаді.

Позивач вважає, що дії Головного Управлінні Національної поліції України в Одеській області у частині притягнення його дисциплінарної відповідальності за наказом Головного Управлінні Національної поліції України №192 від 23.01.2018 є незаконними.

Також зазначено, що відповідач порушив статтю 43 Конституції України, у якій зазначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2018 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №826/15411/18.

У зв`язку з надходженням від представника відповідача заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2019 суд ухвалив здійснювати розгляд адміністративної справи №826/15411/18 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2019 позовну заяву ОСОБА_1 в адміністративній справі №826/15411/18 - залишено без розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2019 року про залишення позову без розгляду задоволено. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2019 року про залишення позову без розгляду скасовано. Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.02.2020 продовжено розгляд справи №640/15411/18 в порядку загального позовного провадження. По справі №640/15411/18 призначено судове засідання по суті з викликом сторін. Встановлено сторонам строк до 22.02.2020 для надання додаткових пояснень по справі із врахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній вважає викладені в позовній заяві твердження позивача хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зазначивши, що наказом Департаменту патрульної поліції від 13.06.2018 №645 «Про призначення та проведення службового розслідування», призначено службове розслідування з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки інформації стосовно можливого вчинення корупційних діянь інспектором роти №2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_1 . Опрацювавши під час службового розслідування розміщені в мережі Інтернет відеозаписи під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », «ОПГ из полицейских развели на 500 у.е предпринимателя. Серия 1», «Полиция кинула на 500 у.е. предпринимателя. Серия 2», « ІНФОРМАЦІЯ_2 на 500 у.е. Серия 3», « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «Полицейский развод на 500$ Серия 4» та скаргу гр. ОСОБА_3 , комісією зі службового розслідування було встановлено, що позивач під час несення служби 21.05.2018 спільно з інспектором роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_4 та 29.05.2018 спільно з інспектором роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , займалися вирішенням особистих питань щодо лакофарбових робіт автомобіля Hyundai Tucson, номерний знак НОМЕР_1 , який належить тимчасово виконуючому обов`язки командира батальйону №2 управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержанту поліції ОСОБА_6 .

Вказано, що зазначені дії негативно впливають на виконання обов`язків, покладених Законом України «Про Національну поліцію» на Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції. Водночас, інформація щодо вказаної події була поширена громадянами на відеохостингу «Youtube», що в свою чергу негативно вплинуло на репутацію та рівень довіри до органів Національної поліції України. Таким чином, в ході службового розслідування встановлений факт порушення службової дисципліни ОСОБА_1 .

Зазначено, що висновком службового розслідування від 12.07.2018, затвердженим т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 13.07.2018, вказано, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні пунктів 1 та 2 частини першої статті 18. пунктів 1,2,3,5,7,10.11 частини першої статті 23 та статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон), розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, пункту 1,3,4,9,10,11 частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», на підставі пункту 8 частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Зеконом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», за необхідне звільнити позивача зі служби в поліції. В подальшому, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного наказом від 31.07.2018 №1036 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», наказом Департаменту патрульної поліції від 15.08.2018 №789 о/с (по особовому складу) звільнено позивача зі служби в поліції.

На думку відповідача, позивачем було вчинено негідну поведінку проти інтересів служби, що суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу. Звільнення його зі служби в поліції проведено з дотриманням вимог законодавства, з урахуванням тяжкості вчиненого проступку та результатів службового розслідування, проведеного у строки, порядок і спосіб, передбачений чинним законодавством України, а тому відповідач вважає, що Департаментом патрульної поліції правомірно винесено оскаржуваний наказ.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримано в повному обсязі та зазначено, що аргументи відповідача, які викладені у відзиві є, на думку позивача, необґрунтованими та непереконливими, оскільки у відзиві відповідач посилається на матеріали службового розслідування, згідно яким позивач нібито вимагав хабаря від власника СТО у вигляді надання безкоштовних послуг, які не перевірені у повному обсязі та грунтуються виключно на доказах наданих заявником та Інтернет відео розміщеному на Інтернет ресурсі «Youtube».

Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в яких вказано, що позивачем було вчинено негідну поведінку проти інтересів служби, що суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу.

Також зазначено, що висловлене позивачем на відеозаписі бажання розрахуватись за виконанні роботи, жодним чином не спростовує обставини щодо вирішення ним під час несення служби особистих питань з лакофарбових робіт автомобіля, а також протиправність його дій, що полягали у примушуванні директора СТО пофарбувати автомобіль, використовуючи своє службове становище.

В судовому засіданні 09.04.2020 судом ухвалено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з наказу від 15.08.2018 №789 о/с «По особовому складу», відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора №2 батальйону №2 звільнено зі служби в поліції по Управлінню патрульної поліції в Одеській області.

Підставою зазначено наказ Департаменту патрульної поліції від 31.07.2018 №1036.

Згідно з наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 31.07.2018 №1036 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, пунктів 1,2,3,5,7,10,11 частини першої статті 23 та статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, пункту 1,3,4,9,10,11 частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», на підставі пункту 8 частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» інспектора №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_8 звільнено зі служби в поліції.

Позивач вважаючи протиправним наказ від 15.08.2018 №789 о/с звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод людини та громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року у справі №21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Спеціальним актом вищої юридичної сили в системі загального законодавства та визначає особливий порядок звільнення у межах спірних правовідносин, є Закон України "Про Національну поліцію", а тому їх положенням у процесі правозастосування надається перевага над положеннями Кодексу законів про працю України. При цьому, положення Кодексу законів про працю України застосовуються лише у випадку не урегульованості або неповної урегульованості трудових правовідносин осіб, які мають статус державного службовця.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі №826/9400/16 (адміністративне провадження №К/9901/15509/18)

Спірні правовідносини врегульовані: Конституцією України; Законом України від 2 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII); Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV (надалі - Дисциплінарний статут) та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 2 Закону №580-VIII регламентовано, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Обов`язки поліцейського визначені статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до вимог якої останній зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Статтею 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з частиною першою статті 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Пунктом 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 23 грудня 2015 року №901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» законодавець поширив на поліцейських дію Дисциплінарного статуту до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції». Закон України від 15 березня 2018 року №2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» набрав чинності 7 жовтня 2018 року.

Частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту визначає поняття «службова дисципліна» як дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з частиною другою цієї ж статті службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається:

створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу;

набуттям високого рівня професіоналізму;

забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності;

дотриманням законності і статутного порядку;

повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності;

вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей;

забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту;

умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу;

належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Визначення дисциплінарного проступку міститься у статті 2 Дисциплінарного статуту та означає невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника або виправданого за конкретних умов службового ризику.

За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, серед іншого: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють тощо.

Відповідно до пункту 1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський, серед іншого, повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України;

поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно абзацу 7 статті 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230 (надалі - Інструкція №230) підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС (особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно підпункту 2.2.1 пункту 2.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12 березня 2013 року №230 (надалі - Інструкція №230) службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

Відповідно до пункту 6.3.5, пункту 6.3.6 Інструкції №230, особа РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування має право: за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України. Оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року №893 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за №1355/32807; далі - Порядок №893).

Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку №893 проведення службових розслідувань у Національній поліції України службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно із пунктом 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Розділом VI Порядку №893 встановлено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія. Висновок службового розслідування підписують голова, заступник голови та члени дисциплінарної комісії. Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, передбачає, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Аналіз статей 1, 2 Дисциплінарного статуту дає підстави для висновку про те, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з частинами другою та третьою 77 Закону України «Про Національну поліцію» Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Департаменту патрульної поліції від 13.06.2018 №2645 «Про призначення та проведення службового розслідування», призначено службове розслідування з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки інформації стосовно можливого вчинення корупційних діянь інспектором роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку службового розслідування від 12.07.2018 затвердженого т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 , ході службового розслідування було встановлено наступні обставини « 10.05.2018 приблизно о 01 год 00 хв за адресою: вул. Одарія, 2, м. Одеса, прибув екіпаж патрульної поліції, у якому перебував поліцейський ОСОБА_1 . Під час з`ясовування обставин виклику одна зі сторін попросила поліцейських представитись, показати службове посвідчення, але поліцейський не менше п`яти раз відмовився представитись. Після того, як поліцейські поїхали з місця подій, водій маршрутного таксі зателефонував на лінію « 102» та повідомив, що поліцейські, що приїжджали на виклик, забрали у нього документи та вимагають 1500 (одну тисячу п`ятсот гривень) 00 коп., після чого повернуть документи.

Зі слів водія маршрутки, на цей виклик приїхало два патрульних автомобіля. Один з вказаних автомобілів мав державний номерний знак НОМЕР_2 , та стояв недалеко, інший патруль під`їхав до заявника і викинув з автомобіля документи заявника. Уся ця ситуація образила поліцейських, у той час, а саме о 05 год 00 хв. вони виставили екіпажі патрульної поліції за наказом ОСОБА_1 за адресою: вул. Одарія, 2, м. Одеса, біля «СТО», для того, щоб наказувати всіх водіїв маршрутних тексі, що виїжджають з вказаного «СТО» з метою виходу на керівника цього автотранспортного підприємства було складено більше чотирьох постанов про адміністративне правопорушення. Крім цього, одна постанова, складена 09.05.2018 інспектором Цуцкірідзе М.О., а друга інспектором Ярославським Д.І. 10.05.2018 о 10 год 35 хв. на думку ОСОБА_9 винесені з підробкою дати і часу.

У подальшому, ОСОБА_1 попросив водіїв маршрутних таксі зв`язати його з їх керівництвом і, якщо керівництво не хоче, щоб постанови складались одна за іншою, то щоб останні зв`язались з ним. Після цього власник маршрутних таксі зв`язався з ОСОБА_1 , у розмові останній намагався взнати хто вимагав п`ять раз представитись. Власник маршрутки передав телефон ОСОБА_1 директору «СТО». Через деякий час директор зателефонував ОСОБА_10 , щоб дізнатись що той хоче, у відповідь ОСОБА_1 повідомив, що хоче зустрітись і врегулювати конфлікт, який мав місце 10.05.2018.

Наступного дня ОСОБА_1 прийшов на зустріч з директором «СТО» за адресою: вул. Одарія, 2. Під час розмови ОСОБА_1 вказав на те, що вчора поведінка директора «СТО» образила його та комбата ОСОБА_11 . Також ОСОБА_1 сказав, щоб врегулювати конфлікт, потрібно пофарбувати капот автомобіля ОСОБА_11 . Також, ОСОБА_1 , користуючись службовим положенням, запропонував свої послуги в якості перевірки автомобілів за базою даних в обмін на подальшу дружбу та ремонт ходової частини та двигунів, які буде привозити.».

Комісією зі службового розслідування було встановлено, що позивач під час несення служби 21.05.2018 спільно з інспектором роти №4 батальйону №2 управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_4 та 29.05.2018 Спільно з інспектором роти №4 батальйону №2 управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , займалися вирішенням особистих питань щодо лакофарбових робіт автомобіля Hyundai Tucson, номерний знак НОМЕР_1 , який належить тимчасово виконуючому обов`язки командира батальйону №2 управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержанту поліції ОСОБА_6 . Зазначені дії негативно впливають на виконання обов`язків, покладених Законом України «Про Національну поліцію» на Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції. Водночас інформація щодо вказаної події була поширена громадянами на відеохостингу «Youtube», що в свою чергу негативно вплинуло на репутацію та рівень довіри до органів Національної поліції України.

Висновком службового розслідування від 12.07.2018, затвердженим т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 13.07.2018. вказано, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні пунктів 1 та 2 частини 1 статті 18, пунктів 1,2,3,5,7,10,11 частини першої статті 23 та статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, пункту 1,3,4,9,10,11 частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», на підставі пункту 8 частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», за необхідне звільнити позивача зі служби в поліції.

В подальшому, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного наказом від 31.07.2018 №1036 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», наказом Департаменту патрульної поліції від 15.08.2018 №789 о/с (по особовому складу) звільнено позивача зі служби в поліції.

Під час службового розслідування комісією було опитано, зокрема, позивача, надано можливість надати свої пояснення з приводу причин службового розслідування.

Суд зазначає, що позивачем під час розгляду справи не спростовано обставин стосовно вирішення ним особистих питань щодо лакофарбових робіт автомобіля Hyundai Tucson, номерний знак НОМЕР_1 , під час несення служби 21.05.2018 та 29.05.2018, що, у свою чергу, повністю підтверджується матеріалами службового розслідування та відповідними відеозаписами, розповсюдженими в мережі Інтернет, та приєднаними до матеріалів справи.

Суд погоджується з доводами відповідача, що вищенаведене є порушенням службової дисципліни ОСОБА_1 .

Під час судового розгляду справи судом досліджено електронний доказ - відеозапис події, яка слугувала підставою для проведення службового розслідування.

Наведений судом зміст висновку службового розслідування щодо подій, які зафіксовані на відеозаписі, відповідають цьому запису.

Однак представник позивача вказував, що відеозапис, який наданий відповідачем в підтвердження вищезазначених обставин є змонтованим.

Суд не приймає такі доводи позивача, оскільки змонтованість відео може бути встановлена лише відповідною експертизою.

Також, при перегляді вказаних відеозаписів наданих відповідачем, не вбачається спотворення порядку та логічної послідовності викладеної інформації в кожному окремо взятому сюжеті.

В частині тверджень позивача про те, що до нього необґрунтовано застосовано крайній захід дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, суд зазначає, що обрання заходу дисциплінарного стягнення відноситься до дискреційних повноважень відповідача. Крім того, норми чинного законодавства не встановлюють необхідності послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року №К/9901/51279/18.

Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати поведінки, яка ганьбить звання працівника поліції або підриває авторитет поліції, інших відносин, які носять протиправний характер.

Зі змісту присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції, поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі №440/2305/19 (адміністративне провадження №К/9901/2816/20).

Таким чином, відповідач приймаючи оскаржуваний наказ від 15.08.2018 №789 в частині звільнення інспектора роти №2, батальйону №2 управління патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 діяв обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи те, що позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними, то вони задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх розподілу, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5-11, 72-77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.