Справа № 200/11318/20-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

08 грудня 2020 р. Справа №200/11318/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Олішевська В.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1

до відповідача: Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, місцезнаходження: вул. Миру, буд. 35, м. Бахмут, Донецька область, 84500

про: визнання протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області № 4 від 26 лютого 2016 року про відмову в призначенні пенсії, рішення Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області № 36 від 21 травня 2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком, рішення Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області № 82 від 20 липня 2020 року про відмову в призначенні пільгової пенсії, зобов`язання Бахмутсько Лиманське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 липня 2015 року про призначення пенсії на пільгових умовах, зарахувавши до періоду роботи ОСОБА_1 роботу повний робочий день зі шкідливими та важкими умовами праці з шкідливими речовинами 1, 2 та 3 класу небезпеки в період з 04.08.1982 року по 28.02.1991 року на посаді лаборанта хімічного аналізу у ВАТ «Донецький завод хімічних реактивів» та з 30.03.1991 року по 26.08.1992 року на посаді лаборанта хімічного аналізу у Малому підприємстві фірми «Баф».

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області № 4 від 26 лютого 2016 року про відмову в призначенні пенсії, рішення Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області № 36 від 21 травня 2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком, рішення Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області № 82 від 20 липня 2020 року про відмову в призначенні пільгової пенсії, зобов`язання Бахмутсько Лиманське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 липня 2015 року про призначення пенсії на пільгових умовах, зарахувавши до періоду роботи ОСОБА_1 роботу повний робочий день зі шкідливими та важкими умовами праці з шкідливими речовинами 1, 2 та 3 класу небезпеки в період з 04.08.1982 року по 28.02.1991 року на посаді лаборанта хімічного аналізу у ВАТ «Донецький завод хімічних реактивів» та з 30.03.1991 року по 26.08.1992 року на посаді лаборанта хімічного аналізу у Малому підприємстві фірми «Баф».

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Також, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про судовий збір (судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Тобто, необхідною умовою розгляду судом позовної заяви є сплата особою, яка звертається з цією заявою, судового збору у визначеному розмірі. Однак, як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, позивачем не було надано суду доказів щодо сплати судового збору.

Натомість, позивач у позовній заяві просив суд звільнити або відстрочити сплату збору, оскільки звернення за призначенням пенсії відбулось більше року потому, та відповідач досі не виплачує пенсію в належному розмірі, з неможливістю надання УПФУ документи, які він потребує.

Розглянувши клопотання позивача про звільнення або відстрочення сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України Про судовий збір № 3674-VI від 8 липня 2011 року, судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

За приписами ст. 2 вищевказаного Закону, платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Суд зазначає, що статтею 5 Закону України Про судовий збір визначено вичерпний перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору.

Положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною 2 цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. За приписами частини 1 статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Підставою для вчинення судом дій, зазначених у статті 8 Закону України Про судовий збір, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві, яка подається до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, повинна довести ті обставини і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо відстрочення сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Загальні засади щодо відстрочення або розстрочення сплати судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати наділяють суд правом а не обов`язком. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних доказів та обставин справи, що впливають на задоволення клопотання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 8 Закону України Про судовий збір та статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом яких рішення про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд може прийняти лише у випадку, якщо при дослідженні доказів та встановленні інших обставин справи, дійде висновку про можливість задоволення відповідного клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.05.2010 року у справі Пелевін проти України, зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі Креуз проти Польщі зазначено, що вимога сплатити судовий збір цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму від ВССУ 17.10.2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Отже, підстави звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення чітко урегульовані законом.

Суд звертає увагу позивача, що з метою розгляду клопотання про звільнення від сплати судового збору з урахуванням майнового стану сторони, до суду мають бути подані відповідні докази щодо майнового стану сторони.

Аналогічна правова позиція викладене у ухвалах Великої палати Верховного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 9901/655/18, від 19 червня 2019 року у провадження № 11-552сап19, від 23 квітня 2020 року у справі № 800/283/17, від 27 квітня 2020 року у справі № 9901/73/20.

Таким чином, відповідно до статей 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України на позивача покладається обов`язок щодо надання доказів обґрунтованості клопотання.

Суд зазначає, що позивачем не надано суду доказів перебування в скрутному матеріальному становищі.

Крім того, з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , яка долучена до матеріалів позовної заяви, встановлено, що остання станом на момент звернення до суду працює у Лиманській районній філії ДУ «Донецький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України».

З огляду на викладене, суд зазначає, що позивачу необхідно подати докази щодо наявності обставин для відстрочення від сплати судового збору передбачених ч. 1 ст. 8 Закону України Про судовий збір, а саме довідки з територіальних органів Державної податкової служби України про доходи позивача за 2019 рік, за 1, 2 квартал 2020 року, індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 , або надати суду докази сплати судового збору.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Згідно ч. 1 ст. 4 Законом України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2020 рік з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено у розмірі 2102 грн.

Згідно з пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір визначено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою сплачується в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подання даного адміністративного позову з вимогою немайнового характеру позивачем, у разі відсутності підстав для звільнення від сплати судового збору, має бути сплачено судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто на суму 840,80 грн., за наступними реквізитами: Отримувач: Слов`янське УК/м.Слов`янськ/22030101, Р/р UA4005075, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО банку: 899998, Код ЄДРПОУ отримувача: 37803368, Призначення платежу - *;101; реквізити позивача, Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Донецький окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Крім того, суд відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Приписами частини першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Приписами частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом просив суд скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області № 4 від 26 лютого 2016 року про відмову в призначенні пенсії.

Позивач просить суд поновити строк звернення до суду щодо оскарження рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області № 4 від 26 лютого 2016 року про відмову в призначенні пенсії та посилається на те, що відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України № 1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Отже на думку позивача строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримала у зв`язку з не призначенням пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень немає.

При цьому суд зазначає, що застосування вимог статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до даних спірних правовідносин є недоцільним, оскільки законодавець чітко визначив про те, що без обмеження будь яким строком виплачуються саме нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

У даному випадку пенсія позивачу взагалі не була призначена. Крім того, суд на стадії відкриття провадження не встановлює чи протиправно було прийнято спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.

З огляду на вищевикладені обставини, позивачу необхідно надати суду вмотивоване клопотання стосовно поновлення строків звернення до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області № 4 від 26 лютого 2016 року про відмову в призначенні пенсії, а саме зазначити коли позивач дізнався про спірне рішення та які дії вчинялись позивачем щодо оскарження вказаного рішення протягом 4 років з моменту прийняття, та надати суду відповідні докази, які підтверджують викладені у клопотанні обставини.

В зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що позивачем не дотримані вимоги ст.ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення або відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області № 4 від 26 лютого 2016 року про відмову в призначенні пенсії, рішення Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області № 36 від 21 травня 2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком, рішення Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області № 82 від 20 липня 2020 року про відмову в призначенні пільгової пенсії, зобов`язання Бахмутсько Лиманське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 липня 2015 року про призначення пенсії на пільгових умовах, зарахувавши до періоду роботи ОСОБА_1 роботу повний робочий день зі шкідливими та важкими умовами праці з шкідливими речовинами 1, 2 та 3 класу небезпеки в період з 04.08.1982 року по 28.02.1991 року на посаді лаборанта хімічного аналізу у ВАТ «Донецький завод хімічних реактивів» та з 30.03.1991 року по 26.08.1992 року на посаді лаборанта хімічного аналізу у Малому підприємстві фірми «Баф» - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали на усунення недоліків шляхом надання суду доказів щодо наявності обставин для відстрочення від сплати судового збору передбачених ч. 1 ст. 8 Закону України Про судовий збір, а саме довідки з територіальних органів Державної податкової служби України про доходи позивача за 2019 рік, за 1, 2 квартал 2020 року, індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 , або надати суду докази сплати судового збору, вмотивоване клопотання стосовно поновлення строків звернення до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області № 4 від 26 лютого 2016 року про відмову в призначенні пенсії, а саме зазначити коли позивач дізнався про спірне рішення та які дії вчинялись позивачем щодо оскарження вказаного рішення протягом 4 років з моменту прийняття, та надати суду відповідні докази, які підтверджують викладені у клопотанні обставини

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду цього Кодексу.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В. Олішевська