Справа № 204/940/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

08 грудня 2020 року Справа №204/940/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі заяву про самовідвід головуючої судді у справі № 204/940/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправним та скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 02А/090120 від 01.01.2020 року, винесену Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням штрафу у сумі 10200,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 13.12.2019 року, виданий ОСОБА_1 .

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.05.2020 року означена справа була передана за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 29 КАС України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2020 року, адміністративна справа № 204/940/20, номер провадження 253СП/160/6095/20, була розподілена головуючому судді Лозицькій І.О.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 року було прийнято до провадження адміністративну справу та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 року було закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 02А/090120 від 01.01.2020 року, винесену Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням штрафу у сумі 10200,00 грн.

22.06.2020 року від позивача надійшла апеляційна скарга на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 02А/090120 від 01.01.2020 року, винесену Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням штрафу у сумі 10200,00 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 року було зупинено провадження у справі № 204/940/20 до перегляду в порядку апеляційного провадження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 року про закриття провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 02А/090120 від 01.01.2020 року, винесену Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням штрафу у сумі 10200,00 грн.

Матеріали адміністративної справи № 204/940/20 разом із апеляційною скаргою передані на розгляд до Третього апеляційного адміністративного суду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.11.2020 року у справі № 204/940/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 року у справі № 204/940/20 - скасовано.

Справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.12.2020 року адміністративна справа № 204/940/20 була розподілена головуючому судді ОСОБА_2 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 року було поновлено провадження у справі № 204/940/20.

08.12.2020 року суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О. подала заяву про самовідвід.

В обґрунтування заяви про самовідвід, зазначено, що як вбачається з матеріалів справи № 204/940/20, позов подано ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 02А/090120 від 01.01.2020 року, винесену Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням штрафу у сумі 10200,00 грн; визнати протиправним та скасувати припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 13.12.2019 року, виданий ОСОБА_1 .

При цьому, ухвалою суду від 12.06.2020 року провадження у справі було закрито, зокрема, в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 02А/090120 від 01.01.2020 року, винесену Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням штрафу у сумі 10200,00 грн.

Позивач не погодився з означеною ухвалою та оскаржив її до Третього апеляційного адміністративного суду, який своєю постановою від 20.11.2020 року у справі № 204/940/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 року скасував, а справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При вирішенні питання про наявність підстав для самовідводу судді, суд виходить з наступного.

За змістом Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу (самовідводу).

Підстави для відводу (самовідводу) судді наведені у статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Частиною 1 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Право на подання заяви про відвід (самовідвід) судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Принципи об`єктивності визначені у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до яких об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які враховані при прийнятті Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід в розгляді справи в тому випадку, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» та рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» зазначено, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості в результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Статтею 2 Закону України 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також «ЄСПЛ») є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Зважаючи на вказані обставини, аналіз норм чинного законодавства України, Бангалорські принципи поведінки суддів, Конвенції про захист прав і основних свобод людини, практику Європейського суду з прав людини та з урахуванням приписів статей 36, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою забезпечення неупередженості у розгляді справи № 204/940/20 та виключення будь-яких сумнівів щодо дотримання судом принципів законності, неупередженості та об`єктивності за результатами розгляду цієї справи, суд вважає, що подана заява судді Лозицької І.О. про самовідвід є вмотивованою та підлягає задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.10.2019 року у справі № 810/3894/17 (адміністративне провадження №К/9901/9717/19), в якій зазначається, що судом першої інстанції допущено грубе порушення норм процесуального права, а саме - частини першої статті 37 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки після скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та повернення справи Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду на новий розгляд до суду першої інстанції, питання про відкриття провадження у справі вирішувалось у складі тієї самої судді, яка була у складі суду першої інстанції під час прийняття рішення, що було скасовано судом касаційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 36, 39, 40, 41, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Лозицької І.О. у справі № 204/940/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправним та скасування припису - задовольнити.

Передати для вирішення питання щодо її подальшого перерозподілу між суддями, в порядку встановленому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили в порядку приписів статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Лозицька