Справа № 932/13345/20
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/932/920/20
УХВАЛА
01 грудня 2020 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро заяву Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України громадянки Камеруну, спільно з якою слідує її неповнолітня дитина, -
01.12.2020 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України громадянки Камеруну, спільно з якою слідує її неповнолітня дитина, в якій позивач просить затримати по помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянку ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з якою слідує її неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на шість місяців, з метою забезпечення видворення за межі території України; вирішити питання щодо негайного виконання рішення суду.
До позовної заяви додана заява Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій заявник просить визнати поважною причину пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з якою слідує її неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та поновити строк звернення до адміністративного суду. В обгрунтування заяви заявник посилається на те, що, враховуючи положення частини 2 статті 288, частини 14 статті 289 КАС України, вимоги пункту 7 розділу 1 та пункту 6 розділу 3 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22.01.2018 р. № 38/77), з метою контролю за виконанням рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 22.06.2020 року № 27 про примусове повернення громадянки ОСОБА_2 з України у термін до 21.07.2020 року, та забезпечення її участі у судовому засіданні, уповноваженою посадовою особою Новокодацького районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області здійснено вихід за адресою, вказаною у матеріалах справи про примусове повернення з України даної громадянки Камеруну, а саме: АДРЕСА_1 . Однак, в ході проведених перевірок за вищезазначеною адресою громадянки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено не було. Таким чином, органом Державної міграційної служби України вжилися всі можливі заходи для своєчасного виявлення громадянки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка ухилилася від виконання прийнятого відносно неї рішення про примусове повернення з України, та забезпечення явки даної особи в судове засіданні у справі про її примусове видворення за межі України, проте органи Державної міграційної служби України не мали можливості своєчасно звернутися до суду з позовною заявою про примусове видворення вищевказаної громадянки Камеруну та, відповідно про її затримання з метою забезпечення видворення за межі території України, оскільки у зв`язку з відсутністю фактичної можливості виявити її місцезнаходження органи міграційної служби не могли забезпечити її явку в судове засідання, зважаючи на те, що її присутність під час судового розгляду справи є обов`язковою і її неявка в судове засідання стала би підставою ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову.
Розглянувши заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, суд дійшов наступного висновку.
Статтею 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частин 1-9 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначається роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року цього строку. Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку. Якщо закінчення строку, що визначається місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, то строк закінчується в останній день цього місяця. Останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до двадцять четвертої години, але якщо в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Частиною третьою цієї статті передбачено, що, я кщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.
У відповідності до ч.4, 5, 6 ст. 121 КАС України, одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Згідно до абзацу другому частини другої ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч.6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року №3773-VІ.
Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
У відповідності до ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Положеннями ч.5 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що рішення суду про примусове видворення іноземця або особи без громадянства виконується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, а стосовно іноземців та осіб без громадянства, затриманих ним у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України, - органом охорони державного кордону. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове видворення здійснюється органом, за чиїм позовом суд прийняв рішення про примусове видворення. З метою контролю за виконанням іноземцем або особою без громадянства рішення про примусове видворення службові особи органу охорони державного кордону або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, здійснюють супровід такого іноземця або особи без громадянства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, службова особа якого супроводжувала іноземця та особу без громадянства, яку примусово видворено за зверненням органу Служби безпеки України, інформує такий орган про виконання рішення про примусове видворення.
На виконання вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», з метою упорядкування роботи з примусового повернення і примусового видворення іноземців та осіб без громадянства, Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22.01.2018 р. №38/77), затверджено «Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства». Положеннями пункту 2 розділу 1 «Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства» визначено, що у цій Інструкції терміни «примусове повернення» та «примусове видворення» означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.
Згідно до ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Відповідно до ч.2 цієї статті адміністративні справи, визначені цією статтею, розглядаються судом за обов`язкової участі сторін у десятиденний строк з дня подання позовної заяви.
Частиною другою статті 289 КАС України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Частиною 14 ст. 289 КАС України передбачено, розгляд питань, визначених цією статтею, здійснюється судом за обов`язкової участі сторін.
Відповідно до п.6 розділу 1 вищевказаної «Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», примусове повернення з підстав, передбачених пунктом 5 цього розділу, здійснюється, зокрема, за рішенням органів ДМС, з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення, оформленням відповідних документів, доведенням цього рішення до іноземця та взяттям з нього зобов`язання про добровільний виїзд з України у визначений у рішенні строк, а також здійсненням подальшого контролю за фактичним виконанням іноземцем цього рішення.
У відповідності до п.5 розділу ІІ вказаної Інструкції, з метою контролю за виконанням іноземцем рішення про примусове повернення посадові особи органів ДМС та органів охорони державного кордону можуть супроводжувати такого іноземця територією України до пункту пропуску (пункту контролю) через державний кордон України, через який іноземець запланував виїзд.
Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, а також з заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, Рішенням Новокодацького РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 22.06.2020 року № 7 було вирішено примусово повернути за межі України громадянку Республіки Камерун ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано її залишити територію України у термін до 21.07.2020 року; заборонено зазначеній особи в`їзд строком на три роки терміном до 22.06.2023 року. Як зазначено у цьому рішенні, разом з громадянкою Республіки Камерун ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде слідувати її дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Однак, ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до теперішнього часу не залишила територію України та, відповідно, не виконала прийняте відносно неї рішення Новокодацького РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 22.06.2020 року № 7 про примусове повернення з України, що стало підставою для звернення до суду відповідного компетентного органу з позовом про її затримання з метою забезпечення видворення з України, яка передбачена положеннями ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
В обгрунтування поважності пропуску строку звернення до суду віз даним адміністративним позовом про затримання зазначеної особи з метою забезпечення видворення за межі території України, позивач посилається на те, що з метою контролю за виконанням рішення про примусове повернення з України та забезпечення участі у судовому засіданні громадянки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уповноваженою посадовою особою Новокодацького районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області здійснено вихід за адресою, вказаною у матеріалах справи про примусове повернення з України даної громадянки Камеруну, а саме: АДРЕСА_1 . Однак, в ході проведених перевірок за вищезазначеною адресою громадянки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено не було. Вищевказане підтверджується доповідною запискою Новокодацького районного відділу у місті Дніпрі ГУ ДМВ України в Дніпропетровській області від 07.08.2020 року № 1216/4513-20. Також заявник зазначає, що таким чином органом Державної міграційної служби України вжилися всі можливі заходи для своєчасного виявлення громадянки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка ухилилася від виконання прийнятого відносно неї рішення про примусове повернення з України, та забезпечення явки даної особи в судове засіданні у справі про її примусове видворення за межі України, проте органи Державної міграційної служби України не мали можливості своєчасно звернутися до суду з позовною заявою про примусове видворення вищевказаної громадянки Камеруну та, відповідно про її затримання з метою забезпечення видворення за межі території України, оскільки у зв`язку з відсутністю фактичної можливості виявити місцезнаходження даної особи органи міграційної служби не могли забезпечити її явку в судове засідання, зважаючи на те, що її присутність під час судового розгляду справи є обов`язковою.
Таким чином? з позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивачу, який є саме органом, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції та на якого законом покладено обов`язок здійснення подальшого контролю за фактичним виконанням іноземцем рішення Новокодацького ДМС, достеменно стало відомо про те, що громадянка Камеруну ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконала прийняте відносно неї рішення Новокодацького РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 22.06.2020 року № 7 про примусове повернення її разом з дитиною у термін до 21.07.2020 року з України, і ця обставина стала відома позивачу безпосередньо після 21.07.2020 року. Проте із даною позовною заявою про її затримання з метою забезпечення видворення позивач звернувся до суду 01.12.2020 року, тобто зі спливом тримісячного строку, встановленого положеннями ч.2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Суд вважає? що вищевказана Доповідна записка провідного спеціаліста Новокодацького районного відділу у м. Дніпрі ГУ ДМВ України в Дніпропетровській області від 07.08.2020 року № 1216/4513-20, зі змісту якої вбачається, що в ході перевірки адреси АДРЕСА_1 двері помешкання не відчинили, у зв`язку з чим поспілкуватися з громадянкою ОСОБА_1 не виявилося можливим, не може бути підставою для задоволення заяви позивача про поновлення йому строку звернення до суду із вказаним позовом, оскільки як зазначено в записці, вихід за зазначеною адресою був здійснений спеціалістом РВ з метою контролю за виконанням рішення про примусове повернення з України від 22.06.2020 року №7 і ця записка свідчить про те, що саме 07.08.2020 року зазначену особу не було виявлено по вказаній адресі. Натомість, цією доповідною запискою позивач додатково підтверджує те, що органу ДМС ще 07.08.2020 року було відомо про невиконання відповідачкою у цій справі рішення компетентного органу про залишення території України, проте із даним позовом позивач звернувся до суду у строк більше, ніж через три місяці як йому стало відомо про цю обставину.
Крім того, як зазначає позивач у заяві про поновлення строку, відвідування вищевказаної адреси було здійснено відповідальною особою також для своєчасного виявлення громадянки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для забезпечення її явки в судове засіданні у справі про її примусове видворення за межі України. Разом з цим, із змісту п.7 розділу 1 та п.6 розділу 3 вищевказаної «Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства» та ст.ст. 288 та 289 КАС України, вбачається, що у рамках процедури примусового видворення, забезпеченню органами ДМС участі у судовому розгляді іноземців, які затримані, повинно передувати: готування ними та подача до місцевого загального суду як адміністративного суду обґрунтованої позовної заяви, проте, як зазначено вище, із даним позовом позивач звернувся до суду лише 01.12.2020 року, тобто після того, як відповідні посадові особи органу ДМС вже здійснювали дії, направлені на виявлення вказаної особи з метою забезпечення її явки в судове засідання.
Таким чином, суд вважає, що позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом із пропуском тримісячного строку, передбаченого ч.2 ст. 122 КАС України.
Відповідно ч.1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Згідно до ч.2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
З урахуванням вищенаведених вимог чинного законодавства та встановлених обставин, суд вважає підстави, вказані позивачем в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, неповажними, тому позовна заява в силу ч.1 ст. 123 КАС України підлягає залишенню без руху, а позивачу роз`яснюється про його право протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали звернутися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши в цій заяві інші підстави для поновлення строку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 121-123, 288, 289 КАС України, -

Позовну заяву Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України громадянки Камеруну, спільно з якою слідує її неповнолітня дитина, - залишити без руху.
Роз`яснити Головному управлінню Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про його право протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали звернутися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші підстави для поновлення строку.
У разі, якщо заяву не буде подано позивачем в зазначений строк або вказані ним підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, позовна заява підлягає поверненню судом.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Кудрявцева