Справа № 420/5864/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5864/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Військової академії (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога,10) про стягнення індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 43 087,76 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 06 липня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Військової академії (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога,10), в якій просив визнати протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса), яка виразилась у неврахуванні вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, вважати базовим місяцем при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року та стягнути з Військової академії (м. Одеса) суму завданої йому при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року шкоди у розмірі 43 087,76 грн.

Ухвалою суду від 09 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу наданий термін для доплати судового збору у повному обсязі відповідно до кількості заявлених позовних вимог.

На виконання вимоги ухвали суду від 09 липня 2020 року позивач надав уточнену позовну заяву, відповідно до якої просив стягнути на користь позивача суму завданої при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року шкоди у розмірі 43 087,76 грн.

Ухвалою від 16 липня 2020 року уточнену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходив військову службу у Військовій академії (м. Одеса) на посаді старшого викладача кафедри тилового забезпечення факультету підготовки спеціалістів матеріально-технічного забезпечення та з 15 серпня 2018 року був виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку з переведенням до іншого місця служби

Однак, позивачу за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення.

Так, позивач зазначив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року по справі № 420/4311/19 зобов`язано Відповідача -Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити Позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Дане рішення суду було виконано: нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 40 534, 47 грн., що підтверджується Довідкою від 15.11.2019 року №6/66/218.

Проте, на думку позивача, нарахування вказаної індексації грошового забезпечення було проведене без врахування вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, в зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року, по справі № 420/4311/19 відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, та роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 11.04.2019 року щодо індексації грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, з урахуванням сплаченої суми, однак, відповідач листом від 27.05.2020 року вих. № 6/21/373 відмовив позивачу у задоволенні даної заяви.

Позивач вважає, що базовим місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення повинен бути січень 2008 року. На думку позивача, відповідач мав здійснити індексацію грошового забезпечення позивачу з визначенням базового місяця виключно січень 2008 року та сплатити йому суму індексації за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року в розмірі 83 625,23 грн. За таких обставин, зважаючи на виплачену суму 40 537, 47 грн., відповідач заборгував позивачу суму 43 087,76 грн.

До суду 17 серпня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що при нарахуванні індексації грошового забезпечення за спірний період, визначено місяць підвищення тарифних ставок (окладів) січень 2016 року, відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року, з якого у подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації.

На думку відповідача, постановою № 1013 не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення, починаючи з 01.12.2015 року, але й визначено базовий місяць - січень 2016 року.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача індексації грошового забезпечення, відповідач зазначив, що відповідачем рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 року по справі № 420/4311/19 виконано у повному обсязі та підстави для стягнення шкоди у розмірі 43 087,76 грн. відсутні.

Позивачем, в свою чергу, надано відповідь на відзив (вхід. № 35257/20 від 07.09.2020 року), відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що п.3 постанови КМУ № 1013 було визначено вжити заходи для підвищення з 01 грудня 2015 року розмірів посадових окладів, однак, такого підвищення посадових окладів військовослужбовців у грудні 2015 року не відбулося, у зв`язку з чим, не могло бути і зміни базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення.

Відповідач не надав заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою від 08 вересня 2020 року розгляд справи продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання 23 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 18 листопада 2020 року.

Ухвалою від 18 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Позивач на судове засідання не з`явився, представник позивача належним чином повідомлений про дату та час призначення судового засідання, про що свідчить розписка.

Від представника позивача до суду 07 вересня 2020 року (вхід. № 35242/20) надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача на судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 18 листопада 2020 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Сторонами по справи не заперечується, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військові академії (м. Одеса) та 15 серпня 2018 року був виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення, у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року по справі №420/4311/19 адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Військової академії (м. Одеса) (адреса: вул. Фонтанська дорога, 10, м. Одеса, 65009, ) задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно.

Зобов`язано Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової академії (м.Одеса) в частині визнання протиправними дій Військової академії (м.Одеса) щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення; зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 15.08.2018 року; зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасно виплачену йому індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по день фактичної виплати суми індексації грошового забезпечення - відмовлено.

Вказане рішення суду набрало законної сили 24 жовтня 2019 року.

Суд встановив, що відповідачем здійснено нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 40 534, 47 грн., що підтверджується Довідкою від 15.11.2019 року №6/66/218.

Також, суд встановив та не заперечується позивачем, що позивачу на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року по справі №420/4311/19 виплачено індексацію грошового забезпечення у розмірі 40537,47 грн.

Позивач не погоджуючись із розміром виплаченої індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду, звернувся 21 квітня 2020 року із заявою до начальника Військової академії (м. Одеса) з проханням нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року на виконання рішення суду відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078, роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 11.04.2019 року № 248/2839 щодо індексації грошового забезпечення військовослужбовців (а.с. 5).

Листом від 27 травня 2020 року вих. №6/21/373 Військова академія (м. Одеса) повідомила позивача про те, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року по справі № 420/4311/19 військовою академією нараховано та виплачено ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року та перерахунок коштів здійснено на картковий рахунок позивача (а.с.6).

Позивач не погоджується з розміром виплаченої індексації, на думку позивача, відповідач мав здійснити індексацію грошового забезпечення позивачу з визначенням базового місяця виключно січень 2008 року та сплатити йому суму індексації за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року в розмірі 83 625,23 грн., а тому позивач вважає, що йому завдана шкода при нарахуванні індексації грошового забезпечення за вказаний період в сумі 43 087,76 грн., яку просить стягнути з відповідача на його користь.

Проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та встановлені судом факти та обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, з огляду на таке.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За правилами частини першої ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин другої-третьої ст. 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

У свою чергу, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій, яка є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями, яким передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (пункт 6 доповнено абзацом згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, яка застосовується з 01.12.2015).

До 01.12.2015 року рішення про затвердження особливого порядку індексації не було прийнято.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме: Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Ця норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов`язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів. В свою чергу, відповідач не надав доказів того, що у нього гроші на індексацію заробітної плати відсутні.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року по справі №825/1987/17.

Так, суд встановив, що ОСОБА_1 не нараховувалась і не виплачувалась індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року по справі №420/4311/19 адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Військової академії (м.Одеса) (адреса: вул. Фонтанська дорога, 10, м. Одеса, 65009, ) задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової академії (м.Одеса) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно.

Зобов`язано Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно.

Суд встановив, що Військовою академією (м. Одеса) здійснено нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року та на користь ОСОБА_1 здійснено виплату у розмірі 40537,47 грн.

Також суд встановив, що предметом спору є саме не згода позивача з порядком виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року по справі №420/4311/19, а саме: здійсненим розрахунком при нарахуванні індексації грошового забезпечення, із застосуванням базового місяця січень 2016 року, замість базового місяця січень 2008 року.

Отже, фактичною підставою звернення до суду стало неналежне виконання (на думку позивача) рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року по справі №420/4311/19.

Оцінюючи наведені доводи, суд виходить із таких норм права.

Відповідно до положень частин першої-третьої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Частиною першою статті 383 КАС України визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, нормами статей 382-383 КАС України виокремлюються такі види судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) і визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Суд звертає увагу на те, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на викладене, у разі невиконання чи неналежного виконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Проаналізувавши предмет позову у цій справі, суд дійшов висновку, що він спрямований на виконання іншого судового рішення.

У позові позивач зазначив, що ці справи мають різні предмет спору, а саме: у справі № 420/4311/19 предметом спору було право позивача на нарахування а виплату індексації грошового забезпечення, а у цій справі - розмір даної індексації.

Однак, суд не погоджується з такою позицією позивача, оскільки рішенням суду по справі № 420/4311/19 зобов`язано Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно, що передбачає розмір даної компенсації, а отже може бути предметом судового контролю.

Завданням правового інституту судового контролю є дотримання виконання рішення суду.

Так, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 382-383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Такий правовий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верхового Суду по справі № 815/2925/18 від 22 вересня 2020 року.

Таким чином, у зв`язку з тим, що позивачем обраний невірний спосіб захисту порушених справ, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Також необхідно звернути увагу, що позивач просить стягнути завдану шкоду при нарахуванні індексації грошового забезпечення, не заявляючи вимоги про визнання протиправними дій, бездіяльності або рішень відповідача, відмінні від рішень, дій чи бездіяльності виконання судового рішення, що також свідчить про невірний обраний спосіб захисту прав позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню повністю.

З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог та відсутні витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, жодні витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Військової академії (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога,10) про стягнення індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 43 087,76 грн, - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України, з урахування п. 3 Розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.