Справа № 500/3318/20
Суддя: Шульгач Микола Петрович
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3318/20

24 листопада 2020 рокум.Тернопіль

Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Шульгач М. П., розглянувши в письмовому провадженні справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду в з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, а саме:

- Визнати протиправними рішення Головного Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області від 14 липня 2020 року про відмову в перерахунку ОСОБА_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із моєю заявою від 09 липня 2020 року.

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління державної судової адміністрації України у Тернопільській області від 10 березня 2020 року № 106, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (частина сьома статті 262 КАС України).

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін сторони не подавали, а тому дану справу слід розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти:

З 2013 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного Фонду України як суддя у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2016року по справі №876/13242/16а.

09 липня 2020 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді у відставці, який працює на відповідній посаді.

Однак, листом від 14 липня 2020р. вих. №1900-0306-9/10327, відповідач відмовив ОСОБА_1 в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці посилаючись на те, що проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, про що зазначено в пункті 16 Рішення №2-р/2020, може бути розглянуто при збільшенні розміру суддівської винагороди після набрання чинності Рішення №2-р/2020 виключно на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, наданих відповідними судами після 18.02.2020р.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно- правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VІ(далі за текстом - Закону № 2453-VI), щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судці, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судці понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судці.

Враховуючи, що на момент виходу у відставку за чинним на той час Законом «Про судоустрій і статус судців» розмір щомісячного довічного грошового утримання був обрахований як 90% від грошового утримання судці.

При цьому, частиною 3 ст. 141 Закону № 245З-VI в редакції, чинній на момент виходу у відставку, також передбачалося (як і зараз передбачено ч.4 ст. 142 Закону № 1402-VIII), що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Розмір суддівської винагороди визначається ст.135 Закону № 1402-VIII.

Частиною 2 ст. 135 вказаного Закону, зокрема, передбачено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Пунктом 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402- VIII передбачалося, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 Закону № 245З-VI, в редакції, яка є чинною відповідно до рішення Конституційного Суду України № 11-р/2018 від 04.12.2018 року, посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року -10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат.

Разом з тим, положення пункту 25 розділу XII Закону № 1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020 року.

У пунктах 16, 17 вказаного Рішення № 11-р/2018 від 04.12.2018 року Конституційний Суд України зазначив, що право судці на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів, до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

За таких обставин, після визнання неконституційними положень пункту 25 розділу XII „Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII ОСОБА_1 , як судця у відставці, набув право на перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до ст.135 та підпункту 4 пункту 24 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді.

Згідно пункту 3 Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020 року положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

За таких обставин, право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач набув з 19.02.2020 року в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді відповідно до довідки виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Тернопільській області №106 від 01 січня 2020р., таким чином даний позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дії Головного управляння Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Тернопільській області №106 від 01 січня 2020 року, протиправними.

Зобов`язати Головне управляння Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Тернопільській області №106 від 01 січня 2020 року без обмеження граничного розміру, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020р. в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з врахуванням раніше виплачених сум.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення суду суб`єктом владних повноважень зобов`язати Головне управляння Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати до Тернопільського окружного адміністративного суду звіт про виконання даного судового рішення протягом двох місяців з дня набрання законної сили даного рішення.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан волі, 3, м. Тернопіль, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 24 листопада 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

Головуючий суддя Шульгач М.П.