Справа № 420/7256/19
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 грудня 2020 року

Київ

справа №420/7256/19

адміністративне провадження №К/9901/26345/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року в справі №420/7256/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної міграційної служби України (далі - ДМС України), у якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення від 17 серпня 2018 року №300-18 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобов`язати прийняти рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним і скасовано рішення ДМС України від 17 серпня 2018 року №300-18, яким ОСОБА_1 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобов`язано ДМС України прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 особою, яка потребує додаткового захисту.

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року змінено: пункт 3 резолютивної частини викладено у такій редакції:

- «зобов`язати ДМС України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні»;

- в іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року залишено без змін.

08 жовтня 2020 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року в справі №420/7256/19.

Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року в справі №420/7256/19 залишено без руху; надано скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги, зазначеного у мотивувальній частині ухвали, шляхом: надіслання нової редакції касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи із зазначенням норми права (пункт, частина, стаття закону або іншого нормативно-правового акта), яку застосовано судом апеляційної інстанції без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Суд зазначає, що предметом спору в справі №420/7256/19 є: визнання протиправним і скасування рішення ДМС України про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; зобов`язання прийняти рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку з перебуванням іноземця на території України.

У розумінні пункту 11 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України є справами незначної складності.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У касаційній скарзі скаржник посилається на таке:

- касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з огляду на різні правові позиції Верховного Суду щодо дискреційних повноважень ДМС України під час вирішення питання про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього, оскільки: є особою, яка потребує додаткового захисту та шукачем притулку з Сирії; був жертовою переслідувань в країні походження; згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом, шукачі притулку походженням з Сирії мають визнаватися біженцями або особами, які потребують додаткового захисту; невизнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, може мати наслідком його примусове видворення до Сирії, де існує загроза життю, катуванню, принизливого поводження; змусить звернутися за захистом до міжнародних судових органів; вирішення справи на національному рівні дозволить Україні належним чином виконати свої міжнародні зобов`язання; повторний розгляд заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, призведе до затримки у наданні відповідного статусу, що матиме значний негативний вплив на його особисте життя.

З цього приводу Суд зазначає, що численні міжнародні документи, зокрема резолюції Генеральної Асамблеї ООН, Ради Безпеки ООН, рекомендації УВКБ ООН, доповіді Генерального секретаря ООН, Незалежної комісії ООН з прав людини в Сирії, вказують на засудження світовою спільнотою військових дій у Сирії, а триваючий там військовий конфлікт характеризують високою інтенсивністю загального насилля, серйозними порушеннями прав людини, існуванням реального ризику для життя та застосування поводження, забороненого статтею 3 Конвенції.

Згідно з офіційною позицією Управління Верховного комісара ООН, державам-членам ООН рекомендовано у зв`язку з проведенням постійних бойових дій у Сирії з березня 2011 року, які продовжуються і дотепер, ввести тимчасовий мораторій на всі повернення до Сирії до моменту, коли ситуація в країні дозволятиме безпечне та гідне повернення (http://unhcr.org.ua/).

Отже, Суд уважає обґрунтованими доводи скаржника щодо наявності виключних випадків, за наявності яких судове рішення підлягає касаційному оскарженню у справі незначної складності.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

На виконання вимог Суду про залишення касаційної скарги без руху ОСОБА_1 надіслав нову редакцію касаційної скарги у двох екземплярах, у якій зазначає, що суд апеляційної інстанції не роз`яснив, яка саме норма права регулює питання дискреційних повноважень, а виходив із Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи. Водночас у постанові від 20 січня 2020 року (справа №813/3813/16) Верховний Суд у подібних правовідносинах щодо визнання особи такою, яка потребує додаткового захисту, застосував вимоги частин першої, другої статті 2 КАС України щодо завдань адміністративного судочинства та меж перевірки судами рішень державних органів. Отже, уважає, що суд апеляційної інстанції не врахував указаний висновок Верховного Суду про те, що зобов`язання ДМС України про визнання особи такою, що потребує додаткового захисту, є належним способом захисту права і не є втручанням в дискреційні повноваження цього органу.

Отже, підставою для касаційного оскарження судового рішення скаржником зазначено застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 20 січня 2020 року (справа №813/3813/16).

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що аргументи скаржника є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах правильності встановлення наявності у ДМС України дискреційних повноважень щодо зобов`язання визнання особи такою, що потребує додаткового захисту.

Касаційна скарга за формою і змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням строку, передбаченого статтею 329 цього Кодексу, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 330, 334, 337, 338 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року в справі №420/7256/19.

2. Витребувати із Одеського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №420/7256/19.

3. Особі, що подала касаційну скаргу, надіслати копію ухвали про відкриття касаційного провадження у справі, а іншим учасникам справи - копію ухвали про відкриття касаційного провадження у справі разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

4. Установити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко