Справа № 640/23523/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року м. Київ № 640/23523/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Акціонерне товариство «Укргазвидобування» (далі - позивач) з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 21.08.2020 ВП №6658626;

- визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору від 21.08.2020 ВП №6658626;

- стягнути на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) кошти в сумі 1095,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що AT «Укргазвидобування» виконало наказ-дублікат Господарського суду м. Києва від 21.11.2003 №16/575 повністю без будь-яких примусових дій та заходів державної виконавчої служби у добровільному порядку.

Окрім цього, позивач акцентував увагу суду на тому, що на момент винесення оскаржуваної постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 21.08.2020 державним виконавцем не було розпочато дій спрямованих на примусове виконання рішення, яке, в свою чергу, виконано позивачем добровільно. Таким чином, внаслідок неправомірних дій відповідача щодо винесення спірної постанови, в примусовому порядку з рахунків АТ «Укргазвидобування» були списані грошові кошти в сумі 1095,53 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2020 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу встановлено строк для подання письмового відзиву на адміністративний позов у порядку передбаченому ст.162 КАС України та витребувано від відповідача завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №6658626.

Представником відповідача відзиву на позовну заяву не надано, проте надано до суду належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження ВП №6658626.

В судовому засіданні сторони звернулись до суду з клопотанням про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження, з огляду на що, на підставі ст.194 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду м. Києва від 25.09.2003 по справі №16/575 стягнуто з Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дайна» 10729,99 грн., 107,29 грн. витрат по держмиту і 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вказаного рішення Господарським судом м. Києва видано відповідний наказ-дублікат, який пред`явлено до виконання до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві.

Державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві 24.05.2005 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №0643-в27 (новий номер 66586260) з примусового виконання наказу-дубліката Господарського суду м. Києва від 21.11.2003 №16/575 щодо стягнення з Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дайна» боргу в розмірі 10955,28 грн.

Постановою державного виконавця 30.05.2005 вказане виконавче провадження зупинено на підставі ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.08.2020 у справі №16/575 замінено сторону (боржника) виконавчого провадження у рамках виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду м. Києва у справі №16/575 з Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на її правонаступника - Акціонерне товариство «Укргазвидобування».

Платіжним дорученням від 12.08.2020 №318505 AT «Укргазвидобування» повністю сплатило борг у сумі 10955,28 грн. за наказом Господарського суду м. Києва від 21.11.2003 №16/575 на рахунок Шевченківського РВДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) та повідомило виконавчу службу повідомленням від 17.08.2020 №2/1-447.

Постановою державного виконавця від 22.09.2020 закінчено виконавче провадження №6658626 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження».

Вважаючи постанову державного виконавця від 21.08.2020 про стягнення виконавчого збору у розмірі 1095,53 грн. та дії державного виконавця з її винесення протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

З матеріалів справи судом встановлено, що виконавче провадження №6658626 відкрито постановою державного виконавця від 24.05.2005, тобто, під час дії Закону України 21.04.1999 №606-XIV «Про виконавче провадження», проте закінчено постановою державного виконавця від 22.09.2020, та стягнуто суму спірного виконавчого збору під час дії Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини сьомої Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Таким чином, спірні правовідносини врегульовано Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №1404), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (із змінами і доповненнями) (далі також - Інструкція №512/5), постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця» (із змінами і доповненнями) (далі також - Порядок №643).

Відповідно до статті 1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 1 частиною першою статті 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою, пунктами 16, 18 частини третьої статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин першої, третьої статті 27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно із змістом пункту 2 Порядку №643 у разі фактичного виконання (повного або часткового) виконавчого документа майнового характеру, стягнення заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, за виконавчим документом про стягнення аліментів державним виконавцям, визначеним у частині першій статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», виплачується винагорода у відповідному розмірі.

Отже, виконавчий збір є своєрідною винагородою виконавця за вчинення дій з примусового виконання рішень.

Частиною другою статті 27 Закону №1404 встановлено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з абзацами 1-4 пункту 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 22 розділу ІІІ Інструкції №512/5 у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

При закінченні виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, або повернення такого виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження паперову копію такого виконавчого документа.

Відмітка на паперовій копії виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, не проставляється.

З аналізу вищенаведених положень законодавства України, вбачається, що винесення постанови про стягнення виконавчого збору відбувається одночасно із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, або після/одночасно із винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, з урахуванням підстави його закінчення. Крім того, під час винесення постанови про стягнення виконавчого збору, виконавцем має бути вказано розмір фактично стягнутої суми на користь стягувача.

Отже, Законом №1404 передбачено стягнення виконавчого збору або на стадії відкриття виконавчого провадження, або на стадії його закінчення.

Разом з тим, згідно з частиною другою статті 27 Закону №1404, відкриваючи виконавче провадження виконавцем обраховується сума виконавчого збору з розміру 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, в той час, як визначаючи розмір виконавчого збору, який потребує стягнення з боржника, виконавцем має бути обчислено таку суму з урахуванням вчинених виконавчих дій з примусового виконання виконавчого документа, зокрема, способу фактичного виконання рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

З матеріалів справи судом встановлено, що постановою державного виконавця від 22.09.2020 закінчено виконавче провадження №6658626 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із фактичним виконанням боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 Порядку №643 фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково та виконавчого документа немайнового характеру в повному обсязі в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", якщо за такими документами стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Отже, слід дійти висновку, що для стягнення виконавчого збору за виконання виконавчого документу майнового характеру фактичне виконання рішення за виконавчим документом має відбутися шляхом здійснення державним виконавцем примусових дій, а саме, шляхом стягнення.

Водночас, з матеріалів справи судом встановлено, що фактичне виконання рішення Господарського суду м. Києва від 25.09.2003 у справі №16/575, на примусове виконання якого видано наказ від 21.11.2003, який перебував на виконанні у ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, відбулося шляхом сплати позивачем - боржником у виконавчому провадженні №6658626 суми постановленої до стягнення рішенням Господарського суду м. Києва від 25.09.2003, що підтверджується платіжним дорученням від 12.08.2020 № 318505.

Крім того, сплату присудженої рішенням Господарського суду міста Києва від 25.09.2003 у справі № 16/757 до стягнення суми здійснено боржником в період часу, коли виконавче провадження №6658626 перебувало у стані зупинення.

Відповідачем, в свою чергу, доказів вчинення виконавчих дій саме шляхом стягнення відповідної суми до моменту добровільної сплати позивачем присудженої рішенням Господарського суду міста Києва від 25.09.2003 у справі № 16/575 суми не подано, доказів, наданих позивачем суду в обґрунтування правової позиції, не спростовано.

Враховуючи викладене, в даному випадку закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404 в частині вирішення питання стягнення виконавчого збору за результатами закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконання рішення в повному обсязі за виконавчим документом, не може ототожнюватися із поняттям «фактичного виконання», передбаченого Порядком №643, з огляду на що, Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) протиправно винесено постанову від 21.08.2020 про стягнення виконавчого збору з АТ «Укргазвидобування» в розмірі 1095, 53 грн. (10 відсотків від фактично стягнутої суми).

Зокрема, з матеріалів справи встановлено, що оскаржувану постанову відповідачем винесено 21.08.2020, в той час, як постанову про закінчення виконавчого провадження - 22.09.2020, тобто, передчасно, чим порушено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, встановлений Законом №1404.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частинах визнання протиправними дій відповідача з винесення постанови від 21.08.2020 про стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження №6658626, а також, визнання протиправною безпосередньо оскаржуваної постанови від 21.08.2020 про стягнення виконавчого збору та її скасування підлягають задоволенню.

З приводу позовних вимог в частині стягнення на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) коштів у сумі 1095,53 грн., суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.09.2020 за платіжною вимогою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.08.2020 здійснено примусове списання коштів з рахунку АТ «Укргазвидобування», до складу якої увійшли в тому числі 1095,53 грн. - за постановою про стягнення виконавчого збору від 21.08.2020 ВП №6658626.

Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182 затверджено Порядок повернення коштів помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який прийнято на виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, статті 301 Митного кодексу України, статті 7 Закону України «Про судовий збір» та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №375.

В даному випадку, після набрання рішенням законної сили в у даній адміністративній справі, кошти сплачені позивачем на виконання спірної постанови будуть вважатися помилковими, а тому останній не буде позбавлений можливості звернутися в порядок та спосіб, встановлений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 з метою їх повернення.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача грошових коштів передчасними та станом на час вирішення спору по суті необґрунтованими.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на те, що позовна вимога, у якій судом відмовлено у задоволенні, за своїм змістом є похідною вимогою від двох задоволених позовних вимог, за які позивачем сплачено судовий збір, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплаченої суми судового збору в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 21.08.2020 ВП №6658626.

Визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору від 21.08.2020 ВП№ 6658626.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4204,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, )

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко