Справа № 200/10179/20-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 р. Справа№200/10179/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про: визнання протиправним рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20 жовтня 2020 року № 120 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в зв`язку з зарахуванням до стажу судді періоду проходження строкової служби та роботи на посаді слідчого, зобов`язання Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 , як судді, голови суду у відставці, при обчисленні розміру довічного грошового утримання судді, зарахувати до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: 1) період проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 11 листопада 1969 року по 25 січня 1972 року 02 року 02 місяці 14 днів; 2) періоди роботи на посаді слідчого відділу внутрішніх справ в аеропорту Донецьк Управління внутрішніх справ на повітряному транспорті з 25 грудня 1978 року по 03 грудня 1982 року 03 роки 11 місяців 08 днів; 3) період роботи на посаді народного судді, судді, заступника голови Київського районного суду м. Донецька, голови Київського районного суду м. Донецька з 19 травня 1985 року по 03 березня 2011 року 24 роки 09 місяців 12 днів, а усього зарахувати до загального стажу судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці 30 років 11 місяців 08 днів.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20 жовтня 2020 року № 120 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в зв`язку з зарахуванням до стажу судді періоду проходження строкової служби та роботи на посаді слідчого, зобов`язання Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 , як судді, голови суду у відставці, при обчисленні розміру довічного грошового утримання судді, зарахувати до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: 1) період проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 11 листопада 1969 року по 25 січня 1972 року 02 року 02 місяці 14 днів; 2) періоди роботи на посаді слідчого відділу внутрішніх справ в аеропорту Донецьк Управління внутрішніх справ на повітряному транспорті з 25 грудня 1978 року по 03 грудня 1982 року 03 роки 11 місяців 08 днів; 3) період роботи на посаді народного судді, судді, заступника голови Київського районного суду м. Донецька, голови Київського районного суду м. Донецька з 19 травня 1985 року по 03 березня 2011 року 24 роки 09 місяців 12 днів, а усього зарахувати до загального стажу судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці 30 років 11 місяців 08 днів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він працював на посаді судді, а потім голови суду, та був звільнений у відставку на підставі постанови Верховної Ради України № 3090-VI від 03 березня 2011 року «Про звільнення суддів» з посади голови Київського районного суду м. Донецька. З 2014 року постійно перебуває на обліку у Слов`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, та з зазначеного часу позивачу нараховується та виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Позивач вказує на те, що у період з 11.11.1969 року по 25.01.1972 року він проходив службу в лавах Радянської Армії, що підтверджується записом у його трудовій книжці та військовим квитком НОМЕР_1 , у період з 25.12.1978 року по 03.12.1982 року працював на посаді слідчого відділу внутрішніх справ в аеропорту Донецьк Управління внутрішніх справ на повітряному транспорті, що підтверджується наказом № 235 о/с від 25.12.1978 року про призначення на вказану посаду та наказом № 81 о/с від 03.12.1982 року про звільнення з посади в зв`язку з переведенням на іншу посаду. Позивач зазначає, що 16.10.2020 року він звернувся до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та із заявою від 15.10.2020 року, відповідно до якої просив зарахувати до стажу судді період проходження служби з 11.11.1969 року по 25.01.1972 року в лавах Радянської Армії та період роботи на посаді слідчого відділу внутрішніх справ в аеропорту Донецьк Управління внутрішніх справ на повітряному транспорті з 25.12.1978 року по 03.12.1982 року. Однак відповідач рішенням № 120 про відмову в перерахунку пенсії від 20.10.2020 року відмовив зарахуванні вказаних періодів до стажу судді та в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді. Позивач вважає рішення відповідача протиправним та таким, що порушує його права на соціальний захист. Позивач звертає увагу на те, що відповідно до Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI, який був чинний на момент призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначено, що суддя, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства яке діяло на день набрання цим законом, тобто згідно Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-XII. Так, приписами ч. 4 ст. 42 Закону № 2862-ХІІ передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, зараховується час роботи, зокрема, на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Крім тугого, згідно до абз. 2 пункту 3-1 Постанови КМУ від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та місячне грошове утримання суддів» доповненим згідно з постановою КМУ від 11.06.2008 року № 545 до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років зараховується, зокрема, календарний період проходження строкової військової служби. З огляду на зазначене, позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив в зарахування до стажу судді період проходження служби з 11.11.1969 року по 25.01.1972 року в лавах Радянської Армії та період роботи на посаді слідчого відділу внутрішніх справ в аеропорту Донецьк Управління внутрішніх справ на повітряному транспорті з 25.12.1978 року по 03.12.1982 року. З огляду на викладене просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

16.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою № 8883 про перерахунок довічного грошового утримання судді з урахуванням строкової служби в армії та роботі на посаді слідчого. За результатами розгляду заяви управлінням було прийнято рішення від 20.10.2020 року № 120 про відмову в перерахунку пенсії.

Відповідач зазначає, що позивачу призначене довічне грошове утримання з 18.03.2011 року у розмірі 88% грошового утримання судді згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI. Відповідач вказує на те, що згідно ст. 131 Закону № 2453-VI (в редакції від 24.02.2011 року) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Крім того, відповідач вказує на те, що статтею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Так, ОСОБА_1 проходив військову службу з 11.11.1969 року по 18.01.1972 року, та згідно архівним витягам від 19.02.2020 року № 104, № 105 працював на посаді слідчого лінійно слідчої групи МВС УРСР з 25.12.1978 року по 02.12.1982 року. Відповідач вважає, що оскільки посада слідчого лінійно слідчої групи МВС УРСР та військова строкова служба не підпадає під визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до ст. 131 Закону № 2453 в редакції від 24.02.2011 року, ст. 137 Закону № 1402, дані періоди не можливо зарахувати до періоду роботи на посаді судді. З огляду на викладене, відповідач зазначає, що рішення № 120 від 20.10.2020 року прийнято в межах та у спосіб визначений чинним законодавством.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року заяву про призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 (а.с. 9-11).

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_4 встановлено, що 19.05.1986 року ОСОБА_1 обраний народним суддею Київського районного народного суду м. Донецька на підставі наказу № 241 від 19.05.1986 року; 22.06.1987 року повторно обраний народним суддею Київського районного народного суду м. Донецька (а.с. 25).

На підставі Постанови Верховної Ради України № 398/27 від 26.06.1997 року ОСОБА_1 був обраний безстроково суддею Київського районного суду м. Донецька, Указом Президента України № 956/99 від 02.08.1996 року призначений заступником голови Київського районного суду м. Донецька, Указом Президента України № 503/2006 від 09.06.2006 року призначений головою Київського районного суду м. Донецька (а.с. 26).

Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» № 3090-VI від 03.03.2011 року звільнений з посади судді, голови Київського районного суду м. Донецька у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 67).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання судді у відставці з 18.03.2011 року у розмірі 88% грошового утримання судді згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI.

15.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про зарахування до стажу суддів періодів проходження строкової служби та роботи на посаді слідчого (а.с. 5-6).

16.10.2020 року позивач звернувся до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, відповідно до якої просив допризначити у зв`язку з наданням додаткових документів (а.с. 60).

Для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді позивачем були надані наступні документи: паспорт НОМЕР_2 , виданий 24.02.1998 року Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, військовий квиток НОМЕР_1 від 11.11.1969 року, лист вкладиш до трудової книжки НОМЕР_4 , лист МВС України № Б-1922/11 від 18.02.2020 року, витяг від 19.02.2020 року № 104 з архівного документа Наказ МВС Української УРСР від 25.12.1978 року № 235 л/с по особовому складу про призначення, витяг від 19.02.2020 року № 105 з архівного документа Наказ МВС Української УРСР від 03.12.1982 року № 81 л/с по особовому складу про призначення, заява про зарахування до стажу судді періоду проходження строкової служби та роботи на посаді слідчого.

Рішенням № 120 Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20.10.2020 року ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії (а.с. 8).

Зі змісту спірного рішення відповідача встановлено, що період роботи ОСОБА_1 на посаді слідчого лінійно слідчої групи МВС УРСР з 25.12.1978 року по 02.12.1982 року та військова строкова служба в лавах Радянської Армії з 11.11.1969 року по 18.01.1972 року не підпадають під визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до ст. 131 Закону № 2453 в редакції від 24.02.2011 року, ст. 137 Закону України № 1402, у зв`язку з чим вказані періоди не можливо зарахувати до періоду роботи на посаді судді.

За таких обставин відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії на підставі наданих документів.

Позивач не погодившись з рішенням № 120 Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про відмову в перерахунку пенсії від 20.10.2020 року, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

На момент виходу позивача у відставку право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці було гарантоване Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-VI.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (далі по тексту Закон № 2453-) визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, визначає систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до статті 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (в редакції чинній на момент призначення щомісячного грошового утримання судді 18.03.2011 року) Судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг пенсійного віку, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку. Довічне грошове утримання суддям загальної юрисдикції виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів державного бюджету, за винятком суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів, яким грошове утримання виплачується цими судами.

Згідно статті 135 Закону № 2453-VI (в редакції від 24.02.2011 року) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

При цьому, приписами пункту 11 «Перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII Про статус суддів та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів.

Згідно із частиною четвертою статті 43 Закону України Про статус суддів зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII Про внесення змін і доповнень до Закону України Про статус суддів, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності ст. 1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 р. № 545.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 р. № 545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 р. № 865 (865-2005-п) Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів доповнено абзацом такого змісту: До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№ 865-2005-п) втратила чинність 01 січня 2012 року.

Суд вважає за необхідне зазначити, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України Про судоустрій і статус суддів від від 07.07.2010 р. № 2453-VI було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби, а також роботу на посадах слідчих.

Вказані висновки узгоджуються із позицією викладеною в постанові ВП ВС від 14 червня 2018 року справа № 9901/382/18 провадження № 11-319сап18, у постановах ВС від 02.04.2019 року по справі № 607/8578/17, постанові Верховного Суду України у від 06 липня 2016 року №П/800/426/14 та інш.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_4 України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституції і законами України.

22.05.2008 року Конституційний Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина, що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким …конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Суд зазначає, що до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має бути зараховано період проходження строкової служби, а також роботу на посадах слідчих.

Відповідно до частині першої статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службувід 25 березня 1992 року № 2232-XII (в редакції ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до військового квитка НОМЕР_1 ОСОБА_1 встановлено, що останній проходив військову службу в лавах Радянської Армії з 11.11.1969 року по 18.01.1972 року (а.с. 14-16). Зазначені обставини не спростовуються сторонами.

Згідно витягу з архівного документу від 19.02.2020 року № 104 встановлено, що Наказом Міністерства внутрішніх справи Української РСР від 25.12.1978 року № 235 л/с «По особовому складу» лейтенанта міліції ОСОБА_1 призначено на посаду слідчого лінійно слідчої групи МВС УРСР в аеропорту Донецьк (а.с. 19).

Згідно витягу з архівного документу від 19.02.2020 року № 105 встановлено, що Наказом Міністерства внутрішніх справи Української РСР від 03.12.1982 року № 81 л/с «По особовому складу» старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника відділу внутрішніх справ в аеропорт Донецьк звільнивши його з посади слідчого того ж відділу (а.с. 20).

Крім того в матеріалах справи наявна довідка про стаж роботи, що надає право виходу у відставку від 16.10.2020 року № 04-791, видана Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області, відповідно до якої визначено стаж на посаді судді 30 років 11 місяців 13 днів, зокрема, служба в лавах Збройних сил СРСР з 11.11.1969 року по 18.01.1972 року складає 02 роки 02 місяці 07 днів, робота слідчим відділу внутрішніх справ в аеропорту Донецьк з 25.12.1978 року по 03.12.1982 року 03 роки 11 місяців 08 днів (а.с. 44).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку що відповідач не правомірно не зарахував ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наступні періоди: проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 11.11.1969 року по 18.01.1972 року; роботу на посаді слідчого лінійно слідчої групи МВС Української РСР в аеропорту Донецьк з 25.12.1978 року по 03.12.1982 року.

Таким чином, аналізуючи у сукупності фактичні обставини справи та норми закону, суд дійшов висновку, що спірне рішення № 120 відповідача про відмову в перерахунку пенсії від 20.10.2020 року, прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії, у зв`язку з чим рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на встановлену під час розгляду справи протиправну відмову пенсійного органу у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, з метою відновлення прав, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20 жовтня 2020 року № 120 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зарахуванням до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 період проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 11.11.1969 року по 18.01.1972 року, період роботи на посаді слідчого лінійно слідчої групи МВС Української РСР в аеропорту Донецьк з 25.12.1978 року по 03.12.1982 року.

Стосовно вимоги позивача зарахувати до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 11.11.1969 року по 25.01.1972 року, суд зазначає, що згідно військового квитка НОМЕР_1 вбачається, що позивач 18.01.1972 року звільнений у запас на підставі наказу Міністерства оборони СРСР № 216 від 11.10.1971 року.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що період строкової служби в лавах Радянської Армії необхідно зараховувати до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 11.11.1969 року по 18.01.1972 року, а не по 25.01.1972 року як це просить позивач.

Стосовно вимоги позивача здійснити зарахування до здійснити ОСОБА_1 , як судді, голови суду у відставці, при обчисленні розміру довічного грошового утримання судді, зарахувати до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: період роботи на посаді народного судді, судді, заступника голови Київського районного суду м. Донецька, голови Київського районного суду м. Донецька з 19 травня 1985 року по 03 березня 2011 року 24 роки 09 місяців 12 днів, а усього зарахувати до загального стажу судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці 30 років 11 місяців 08 днів, суд зазначає, що період роботи позивача на посаді народного судді, судді, заступника голови Київського районного суду м. Донецька, голови Київського районного суду м. Донецька з 19 травня 1985 року по 03 березня 2011 року зараховані до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що підтверджується матеріалами справи, отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в частині визнання протиправним та скасування рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20 жовтня 2020 року № 120 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зарахуванням до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 період проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 11.11.1969 року по 18.01.1972 року, період роботи на посаді слідчого лінійно слідчої групи МВС Української РСР в аеропорту Донецьк з 25.12.1978 року по 03.12.1982 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 560,54 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20 жовтня 2020 року № 120 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в зв`язку з зарахуванням до стажу судді періоду проходження строкової служби та роботи на посаді слідчого, зобов`язання Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 , як судді, голови суду у відставці, при обчисленні розміру довічного грошового утримання судді, зарахувати до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: 1) період проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 11 листопада 1969 року по 25 січня 1972 року 02 року 02 місяці 14 днів; 2) періоди роботи на посаді слідчого відділу внутрішніх справ в аеропорту Донецьк Управління внутрішніх справ на повітряному транспорті з 25 грудня 1978 року по 03 грудня 1982 року 03 роки 11 місяців 08 днів; 3) період роботи на посаді народного судді, судді, заступника голови Київського районного суду м. Донецька, голови Київського районного суду м. Донецька з 19 травня 1985 року по 03 березня 2011 року 24 роки 09 місяців 12 днів, а усього зарахувати до загального стажу судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці 30 років 11 місяців 08 днів задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20 жовтня 2020 року № 120 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зарахуванням до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 період проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 11.11.1969 року по 18.01.1972 року, період роботи на посаді слідчого лінійно слідчої групи МВС Української РСР в аеропорту Донецьк з 25.12.1978 року по 03.12.1982 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, адреса: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) судовий збір в розмірі 560 (п`ятсот шістдесят) гривень 54 копійки.

Рішення складено та підписано 08 грудня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська