Справа № 120/7314/20-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

07 грудня 2020 р. Справа № 120/7314/20-а
Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Чернюк Алла Юріївна, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

до: Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 )

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , у якому просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 2016 року по 2018 рік, враховуючи базовий місяць, який використовувався у січні 2016 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплати йому індексацію грошового забезпечення з період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року, а починаючи з 01.03.2018 року по 01.12.2018 року з урахуванням базового місяця березень 2018 року.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи немає підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів позовної заяви та відомостей комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що ОСОБА_1 у 2020 році вже звертався до суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , заявляючи вимоги, зокрема, про:

- визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 2016 року по 2018 рік;

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 2016 року 2018 рік.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року по справі № 120/2490/20-а адміністративний позов задоволено частково та зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 30.11.2018 року включно.

Як зазначає позивач, на виконання рішення суду у справі № 120/2490/20-а, відповідачем 21.10.2020 року виплачено індексацію грошового забезпечення у розмірі 4435,66 грн.

У подальшому, позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати довідку розрахунок нарахованої йому індексації грошового забезпечення окремо за кожний місяць, із зазначенням базового місяця розрахунку індексації, а також надати роз`яснення відповідно до яких нормативно-правових актів здійснено нарахування індексації грошового забезпечення.

Листом Військової частини НОМЕР_2 від 04.11.2020 року позивача повідомлено, що індексація його грошового забезпечення була нарахована та виплачена із застосуванням базового місяця січня 2016 року та за період з червня 2016 року по березень 2018 року.

Не погоджуючись із такими діями відповідача щодо обрання для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення базового місяця (січень 2016 року), позивач звернувся з цим позовом до суду.

Отже, як вбачається із позовної заяви, позовні вимоги позивача фактично зводяться до оскарження дій відповідача щодо неналежного, на його думку, виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року у справі № 120/2490/20-а, яке набрало законної сили. Позивач вважає, що при виконанні зазначеного рішення суду, відповідачем помилково застосовано базовий місяць для нарахування індексації.

Тобто, предметом спору у цій справі є невиконання (неналежне виконання), на думку позивача, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року у справі № 120/2490/20-а.

Вирішуючи питання про відкриття чи відмову у відкритті провадження у справі, суд зазначає наступне.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами (частина 1 статті 370 КАС України).

Виконання судового рішення може відбуватися у добровільному та примусовому порядку, а судовий контроль за виконанням рішення суду здійснює суд, що його ухвалив.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідачем рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року у справі № 120/2490/20-а виконувалося добровільно, проте позивач фактично не погоджується із способом його виконання, та як наслідок звертається до суду із іншим позовом.

Однак, позивачем не враховано, що у межах позовного провадження у цій справі не можна зобов`язати відповідача виконувати чинне судове рішення у бажаний для позивача спосіб. Виконання судового рішення у справі № 120/2490/20-а є завершальною стадією судового провадження саме у справі № 120/2490/20-а.

Якщо позивач не погоджується із станом виконання прийнятого на його користь судового рішення, то він вправі ініціювати процедуру його примусового виконання.

Так, за приписами статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Питання примусового виконання рішень врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі за текстом Закон № 1404-VIII)

Частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 18 Закону № 1404-VIII).

У контексті зазначеного, суд звертає увагу позивача на недопустимість зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення із конкретизацією способу та порядку виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року у справі № 120/2490/20-а (встановлення базового місяця для виплати індексації).

Примусове виконання рішення суду повинно здійснюватися в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження. Саме на стадії виконання рішення по справі № 120/2490/20-а може бути надана оцінка способу та порядку його виконання і повноті виконання відповідачем обов`язку щодо виплати присудженої позивачу індексації.

Окрім цього, розділом IV КАС України врегульовано окремі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судового рішення, та передбачено, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснює суд який його ухвалив.

Способи судового контролю за виконанням судового рішення встановлені нормами статей 382 та 383 КАС України.

Так, частиною першою статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тобто, наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення у бажаний для позивача спосіб.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 382, 383 КАС України (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна правова позиція із цього приводу викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18).

За приписами пункту 2 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справ.

З огляду на те, що обраний позивачем спосіб захисту у межах даного позову є способом виконання іншого судового рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/2490/20-а, яке набрало законної сили, та яке постановлене у тотожному спорі із загальним предметом - відшкодування індексації грошового забезпечення за відповідний період, що і даний спір, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2020 року у справі № 120/3725/20-а та постанові від 29.10.2020 року у справі № 120/4640/20-а.

Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду здійснюється не у спосіб подання нового адміністративного позову, а шляхом звернення до суду з відповідною заявою в порядку статті 383 КАС України.

Керуючись статтями 2, 170, 171, 248, 256, 294, 295, 383 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Чернюк Алла Юріївна