Справа № 450/2422/20
Суддя: Мельничук І. І.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/2422/20 Провадження № 2-а/450/107/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Покидько Л. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною, скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 851024 від 13.07.2020 року скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову покликається на те, що 13 липня 2020 р. Управлінням патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, в особі інспектора взводу, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 851024, якою на позивача було накладено штраф в розмірі 510,00 грн. Постанова була мотивована тим, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП (влаштував технічний засіб регулювання дорожнього руху на об`єкті придорожнього сервісу без погодження схеми організації руху чим порушив вимоги ст. 52-3 ЗУ «Про дорожній рух»). Вважає дану постанову такою, що винесена з грубим порушенням норм матеріального та неправильним застосуванням норм процесуального права, та такою що підлягає скасуванню, оскільки позивач правопорушення не вчиняв, а відповідальність може були застосована лише до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення. В оскаржуваній постанові всупереч вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП відсутній опис обставин, установлених під час розгляду справи, тобто не зазначено який саме технічний засіб регулювання дорожнього руху було влаштовано на об`єкті придорожнього сервісу без відповідного погодження, а тому мені не зрозуміло за які саме дії його притягнуто до адміністративної відповідальності. Зі слів працівника поліції, який приймав оскаржувану постанову, таким технічним засобом регулювання є шлагбаум встановлений на території готельно-відпочинкового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який перебуває у власності ТзОВ «ГК «Волосянка». Частина 2 ст. 140 КУпАП передбачає відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах. Отже, обов`язковим елементом складу інкримінованого мені правопорушення є місце вчинення відповідних дій - встановлення технічного засобу регулювання дорожнього руху не будь-де, а лише на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про дорожній рух» автомобільна дорога, вулиця являє собою частину території, в тому числі в населеному пункті, призначену для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розміщеними на ній спорудами. В даному ж випадку відповідний шлагбаум (якщо підставою притягнення позивача до в відповідальності є встановлення саме шлагбауму) встановлено на земельній ділянці, яка належить на праві власності ТзОВ «ГК «Волосянка». На такій земельній ділянці відсутні будь-які автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди, а тому встановлення відповідного шлагбауму на приватній території не вимагає будь-якого погодження з органами Національної поліції оскільки належить до сфери приватних інтересів. Зазначає, що починаючи з 01 жовтня 2018 р. готельно-відпочинкового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » перебуває в оренді ФОП ОСОБА_2 , а відтак всі дії по влаштуванню технічних засобів регулювання дорожнього руху належать до компетенції саме цієї особи. Крім того, під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, інспектор не дотримався законодавчих вимог стосовно доказів в справі про адміністративне правопорушення. Позивач не визнає своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, вважає постанову протиправною, оскільки відповідачем не були дотримані положення законодавства України.

10.09.2020 року відкрите спрощене позовне провадження у справі.

15.09.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Павлика С. А. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПР18 №851024 від 13.07.2020 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Згідно вказаної постанови, 13.07.2020 року о 15.08. у Львівській області, Сколівському районі, с. Волосянка, вул. Б, Хмельницького, ОСОБА_1 , будучи посадово-відповідальною особою влаштував технічний засіб регулювання дорожнього руху на об`єкті придорожнього сервісу без погодження схеми організації руху чим порушив вимоги ст. 52-3 ЗУ «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Положеннями ст. 222 КУпАП України встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів,зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач зазначає, що не є суб`єктом правопорушення, яке ставиться йому у провину, оскільки готельно-відпочинкового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » перебуває в оренді ФОП ОСОБА_2 , що вбачається із наявної в матеріалах справи копії договору оренди нерухомого майна № 0110/18 від 01.10.2018 року, а відтак всі дії по влаштуванню технічних засобів регулювання дорожнього руху належать до компетенції саме цієї особи.

Проте, представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав відзив на адміністративний позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити, оскільки інспектор поліції, яка складав оскаржувану постанову, діяв відповідно до наданих йому законом повноважень

Суд звертає увагу на те, що працівниками поліції не було зібрано та представлено суду належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити факт і встановити вину позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, а тому суд дає віру тому, що позивач в даному випадку не порушував вимог ст. 52-3 ЗУ «Про дорожній рух».

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух» підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання розробляють і здійснюють заходи для забезпечення безпеки дорожнього руху, проводять у трудових колективах профілактичну роботу по дотриманню вимог законодавства про дорожній рух, за згодою з первинними профспілковими організаціями включають до колективних договорів вимоги щодо форм впливу на членів трудового колективу у разі порушення ними обов`язків учасників дорожнього руху, встановлених чинним законодавством про дорожній рух.

При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

Разом з тим у поданому суду відзиві суду не представлено доказів того, що ОСОБА_1 як зазначено у постанові є посадовою відповідальною особою, до повноважень якої належало виконання вимог ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух», а тому і відповідальною за вчинене правопорушення.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, яке ставиться йому у провину, суду не надано.

У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 ст. 52-3 ЗУ «Про дорожній рух», у зв`язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Разом з тим, суд критично оцінює подану відповідачем копію акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 13.07.2020 року, оскільки таким не може бути стверджено та доведено вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, яке ставилося йому у провину.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з`ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами жодних доказів правомірності винесеної постанови представлено не було.

Таким чином, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню та справа про адміністративне правопорушення - закриттю, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.241-246, 247, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Павлика Степана про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 від 851024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 140 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 140 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

СуддяІ. І. Мельничук