Справа № 160/3962/20
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
19 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 160/3962/20
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року у справі №160/3962/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року у вказаній вище справі в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з необхідністю подання до Третього апеляційного адміністративного суду:

- апеляційної скарги, викладеної читабельним текстом, а також копії такої апеляційної скарги для інших учасників справи;

- документа про сплату судового збору у розмірі 1261,20 гривня.

Зазначеною ухвалою встановлено строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги - десять днів з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надіслана скаржнику поштою та отримана ним 02.11.2020 року

17.11.2020 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору.

Також скаржник надав суду апеляційну скаргу, викладену читабельним текстом, а також копію такої апеляційної скарги для інших учасників справи.

В обгрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення такої сплати зазначено, що позивач навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі, перебуває на утриманні батьків, будь-яких самостійних доходів не має з причини відсутності можливості поєднувати денну форму навчання з іншою діяльністю.

Позивач зазначає, що на контрактне навчання він переведений лише з вересня 2020 року. Контрактна основа навчання не є доказом наявності у позивача доходів. Позивач отримує від батьків матеріальну допомогу, проте сплата судового збору не є різновидом матеріальної допомоги.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду довідку Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» та відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків/джерела виплачених доходів та утриманих податків, відповідно до яких у період з 1 кварталу 2019 року по 2 квартал 2020 року відсутня інформація про доходи позивача.

Суд вважає, що зазначене клопотання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

З наведеної норми вбачається, що єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору є майновий стан сторони.

Як зазначав суд в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, довідка навчального закладу підтверджує лише факт навчання позивача та не підтверджує відсутність у нього доходів, збережень та т.і..

Суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, які викладені ним в рішенні від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» та полягають в тому, що сума зборів, призначена у світлі конкретних обставин справи, включаючи спроможність заявника її сплатити та стадію, на якій перебував розгляд справи на той момент, коли обмеження було накладено, є важливими чинниками при визначенні того, скористалася ця особа своїм правом доступу до суду чи ні та чи мала «розгляд судом». Враховуючи ці чинники, далі суд має визначити, чи становила вимога сплати збору, зокрема за обставин цієї конкретної справи, обмеження, яке завдало шкоди самій суті права заявника на доступ до суду (п. 60, 61).

Крім того, суд у пунктах 62, 66 та 67 вказаного рішення дійшов висновку, що судовий збір у розмірі середнього річного заробітку в країні є значним та надмірним, що становить непропорційне обмеження права доступу до суду.

Вказані висновки Європейського суду з прав людини кореспондуються з положеннями статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Позивачем при поданні адміністративного позову до суду першої інстанції сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн..

Як зазначалося вище, позивачеві при поданні апеляційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1261,20 грн., який не є значним, надмірним та не становить непропорційного обмеження права доступу до суду.

З огляду на зміст та правову конструкцію частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає, що прийняття рішення про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору є дискреційною функцією суду.

Станом на час постановлення цієї ухвали строк для усунення недоліків апеляційної скарги, встановлений ухвалою суду, сплинув, і скаржником такі недоліки не усунуті.

Відповідно до частини другої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 169, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року у справі №160/3962/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії повернути скаржникові.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак