Справа № 380/1886/20
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

м. Черкаси

04 грудня 2020 року справа № 380/1886/20

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гараня С.М.,

за участі:

секретаря судового засідання Ковтун Л.Б.,

представника позивача Стецик О.П.,

представників відповідача - Мороз Н.С., Лазорко І.І. (за довіреністю)

розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами до Головного управління Національної поліції у Львівській області про:

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області за № 19/002 від 02.01.2020;

- поновлення позивача на посаді оперуповноваженого 7 відділу оперативної служби в Головному управління Національної поліції у Львівській області;

- стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

09.04.2020 Львівський окружний адміністративний суд ухвалою відкрив провадження та призначив розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 справу передано на розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

Дана справа надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду 19.08.2020 та передана шляхом автоматизованого розподілу на розгляд судді Гараню С.М., у зв`язку з чим 25.08.2020р. дану справу прийнято до свого провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Чергове судове засідання призначено на 04.12.2020р.

25.09.2020р., в ході підготовчого провадження, до суду від представника Головного управління Національної поліції у Львівській області надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в обгрунтування якого зазначено, що строк звернення до суду із заявленими позовними вимогами передбачено ч.5 ст. 122 КАС України та обмежений місячним строком. Зазначено, що 03.01.2020р. позивачем особисто отримано трудову книжку, відтак із зазначеної дати був ознайомлений із підставами звільнення, однак до суду із даним позовом звернувся 01.03.2020р., тобто із пропуском строку звернення встановленого ч.5 ст. 122 КАС України. На підставі викладеного, представник відповідача просив залишити позов без розгляду.

Матеріали справи містять клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, в обгрунтування якого зазначено, що з оскаржуваним наказом від 02.01.2020р. позивача не було ознайомлено, про його існування позивачу стало відомо 03.02.2020р., із запису в його трудовій книжці. Позов позивачем подано 03.03.2020р., тобто в місячний термін з моменту отримання трудової книжки, в зв`язку із чим просив поновити строк звернення до суду.

Заслухавши пояснення учасників справи, та вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає про таке.

Частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України регламентує необхідність справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з положеннями частини третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Предметом розгляду даної справи є визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області за №19/002 від 02.01.2020р.

При вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом суд враховує висновки щодо застосування норм права, зокрема ст. 122 України та ст.233 КЗпП України, викладені в постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №815/4532/16 та від 23.05.2018 у справі №820/7112/15.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У вказаних судових рішеннях Верховний Суд вказав, що нормами Кодексу адміністративного судочинства України та Кодексу законів про працю України встановлено, що для звернення до суду у справах про звільнення встановлено місячний строк, який обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У ч. 1 ст. 233 КЗпП України чітко визначено, що для звернення до суду у справах про звільнення встановлено місячний строк, який обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до частини третьої статті 47 КЗпП України у разі звільнення працівника з ініціативи або уповноваженого ним органу, він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

Натомість Кодекс адміністративного судочинства України передбачає, що за загальним правилом строк звернення до суду розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями частини третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Нормами Кодексу адміністративного судочинства України та Кодексу законів про працю України встановлено, що для звернення до суду у справах про звільнення встановлено місячний строк, який обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Судом встановлено що Головним управлінням Національної поліції у Львівській області 02.01.2020р. прийнято наказ за №19/002 про звільнення позивача, про що внесено запис до трудової книжки позивача - 03.01.2020р. серії НОМЕР_1 .

Суд враховує, що 29.12.2019р. позивачем подано до відповідача рапорт, в якому просив звільнити його зі служби у Національній поліції за власним бажанням з 03.01.2020р.

Згідно розписки, наявної в матеріалах справи (а.с.108) позивачем 03.01.2020р. особисто отримано у працівників кадрового забезпечення УОС ГУ НП у Львівській області трудову книжку серії НОМЕР_1 , про що свідчить проставлений ним підпис.

При цьому, текст вказаної розписки містить також відмітку про те що позивач не має претензій щодо його звільнення зі служби в Національній поліції України.

З урахуванням встановлених обставин, судом вбачається, що позивачу було відомо про його звільнення зі служби 03.01.2020р., при отриманні трудової книжки серії НОМЕР_1 . Таким чином, посилання позивача, що про існування оскаржуваного наказу про звільнення йому стало відомо 03.02.2020р. спростовуються матеріалами справи.

При цьому, до Львівського окружного адміністративного суду позивач з даним позовом звернувся 03.03.2020р. (конверт наявний у матеріалах справи, а.с.8), тобто з пропуском місячного строку, передбаченого частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (Affaire prez de Rada Cavanilles c. Espagne № 116/1997/900/1112).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Ілхан проти Туреччини" зазначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (Ilhan v. Turkey № 22277/93).

Суд звертає увагу, що існування процесуальних строків на оскарження порушених прав, свобод та інтересів зумовлене вимогами щодо забезпечення швидкого та ефективного розгляду справ, дисциплінування поведінки учасників процесу. Саме тому закон передбачає різноманітні способи визначення проміжку часу, протягом якого такі учасники можуть здійснити свої процесуальні права.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі Пономарьов проти України (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п.47 рішення).

Відтак, з метою забезпечення принципу правової визначеності та запобігання порушенню принципу верховенства права суди повинні досліджувати дотримання строку звернення до суду, причини його пропуску та послідовно застосовувати відповідні правові наслідки його спливу.

Частиною 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, враховуючи, що стороною позивача не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд приходить до висновку що до спірних правовідносин слід застосувати приписи ст. 123 КАС України, якими врегульовані наслідки пропуску строку звернення до суду та залишити позовну заяву без розгляду.

Керуючись, статтями 173, 183, 240, 241-243, 248, 250, 256, 293-297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Головного управління Національної поліції у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє його права повторного звернення до суду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набрала законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст ухвали складено 07.12.2020р.