Справа № 308/12776/20
Суддя: Хамник М. М.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі секретаря Івашко Я.С.,

перекладачів Тарасінгам Раджкумар, Еззахірі Халід

представника позивача Баброцяка Л.О.

відповідача Намуші Фарес (Namouchi Fares),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Туніс ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання іноземця, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить затримати відповідача ОСОБА_1 (Namouchi Fares), ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

01 грудня 2020 року о 06 год. 44 хв. відповідач в складі групи осіб був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 320 прикордонного знаку в 30 метрах до лінії державного кордону на ділянці відповідальності впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 », при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку.

Документи, що підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні. В подальшому, відповідно до ст. 263 КУпАП, був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення.

Своїми діями іноземець вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Про затримання відповідача було повідомлено акредитоване в Україні Консульство Республіки Туніс в Україні.

Позивач також зазначає, що відповідач навчався в Харківському національному університеті будівництва та архітектури, але був відрахований за невиконання індивідуального навчального плану. У ході проведення роботи з відповідачем було встановлено, що у нього наявна копія посвідки на тимчасове проживання в Україні, видана Головним управлінням державної міграційної служби України в Харківській області. Після направлення запиту до ГУ ДМС в Харківській області встановлено, що зазначена посвідка скасована, тобто відповідач не має жодних документів, що підтверджують законність його перебування на території України або дають право на виїзд за межі території України.

У зв`язку з наведеним, представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені позивачем у позові.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що 01.12.2020 о 06 год. 44 хв. відповідач в складі групи осіб був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» в місцевості між лінією інженерних прикордонних споруд та державним кордоном на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Паладь Комарівці» в районі №320 прикордонного знаку 30 м. до державного кордону України при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку.

У результаті вказаних дій відповідача відносно нього був складений Протокол про адміністративне затримання від 01.12.2020, на підставі якого останнього було поміщено у ВТТ Чопського прикордонного загону м.Чоп, вул. Головна, 55А.

01.12.2020 Чопським прикордонним загоном Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України надіслано лист до Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області з проханням розглянути питання щодо скасування посвідок на тимчасове проживання, зокрема відносно громадянина Республіки Туніс ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З відповіді, що надійшла за результатами розгляду вказаного листа судом встановлено, що посвідку на тимчасове проживання, видану на ім`я громадянина Республіки Туніс ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , за № НОМЕР_2 , скасовано на підставі Рішення від 10.11.2020.

01.12.2020 позивачем надіслано лист на адресу Харківського національного університету будівництва та архітектури щодо отримання інформації про зарахування (відрахування) відповідача до вказаного навчального закладу. Згідно з отриманої відповіді №11-05/1546 від 02.12.2020 встановлено, що відповідач вже не навчається у вказаному закладі, та відрахований з числа студентів згідно з Наказом про відрахування від 30.10.2020 №426 за невиконання індивідуального навчального плану.

За наслідками отриманої інформації 03.12.2020 Чопським прикордонним загоном Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України прийнято Рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства відносно відповідача громадянина Республіки Туніс ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 . З вказаним рішенням 03.12.2020 ознайомлено відповідача, що підтверджується його підписом.

Судом також встановлено, що у відповідача відсутні документи, що посвідчують особу, та дають право на перебування в Україні, виїзд з території України. Окрім того коштів для самостійного виїзду з території України він немає, також немає родичів, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Статтею 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» регламентовано порядок примусового повернення іноземців та осіб без громадянства.

Так, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 вказаного Закону іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Тобто примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

При цьому, обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом 21.11.2018 року у справі №491/807/17.

У той же час законом передбачено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства. (Ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»)

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Судом встановлено, що у відповідача відсутня можливість самостійного повернення до країни походження, оскільки останній немає документів, що дають право на виїзд, та коштів для такого виїзду. Окрім того він не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

У ході судового розгляду обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені, передбачених ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не встановлено.

Отже, в суду наявні всі підстави для примусового видворення відповідача за межі території України.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземця або осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи (ч.13 ст.289 КАС України).

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що у справах про затримання з метою ідентифікації слід встановити наявність двох умов, а саме: відсутність співпраці з боку іноземця з органами державної міграційної служби та/або неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства.

Пунктом 1 розділу 6 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена спільним Наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України №353/271/150 від 23.04.2012 передбачено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

Судом встановлено відсутність у відповідача документів, що посвідчують особу. Відтак орган ДПС зобов`язаний вжити заходів щодо ідентифікації та документування відповідача, оскільки неможливість ідентифікації відповідача є перешкодою для початку процедури його примусового повернення чи видворення. З метою ідентифікації відповідача суд вбачає за доцільне затримати останнього на період, встановлений законодавством та необхідний для здійснення такої ідентифікації.

Відповідно до ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на відсутність у відповідача документа, що дає право перебування на території України та самостійного повернення в країну походження суд прийшов до висновку, про обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 77, 246, 250, 288, 289, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:
Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Туніс ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 про затримання іноземця, - задовольнити.
Затримати громадянина Республіки Туніс ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання до 01 червня 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області М.М. Хамник