Справа № 420/6893/20
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6893/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (65014, м.Одеса, вул. Успенська,4), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Державна служба України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги,14, м. Київ, 03135) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться справа справа №420/6893/20 за адміністративним позовом (а.с.1-5) ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, третя особа Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати постанову відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу №206926 від 22.06.2020року, якою ФОП ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративно-правової відповідальності за перевищення встановлених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306 габаритно-вагових норм понад 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, а саме штрафу у розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001р. № 2344-111.

Позивач зазначила, що вона є суб`єктом господарювання та у своїй діяльності використовує вантажний автомобіль марки "MAN", модель 19.403, для перевезення у тому числі і подільних вантажів.

Оскаржувана постанова прийнята на підставі акту №224099 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 23.04.2020 року, складеному старшими державними інспекторами ВДК Руцинським О.А., Тараненко В.В. Управління Укртрансбезпеки в Одеській області за результатами проведення рейдової перевірки автомобілю марки "MAN", модель 19.403, держномер НОМЕР_1 , причіп KRONE держномер НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 .

В акті перевірки №224099 від 23.04.2020 року зазначено про здійснення позивачем перевезення вантажу: "З перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, тобто допустив правопорушення відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001р. №2344-ІІІ.

Між тим, водій ОСОБА_3 23.04.2020 року здійснював перевезення подільного вантажу кукурудзи, дозвіл на яке не оформлюється згідно вимог чинного законодавства України.

Позивач зазначила, що у червні 2020 року представником отримано відповідь на адвокатський запит щодо надання копій документальних матеріалів з Національної поліції України про можливість здійснення перевезень вантажів без дозволу, а тому позивач вважає, що постанова про застосування адміністративного-господарського штрафу №206926 від 22.06.2020року складено відповідачем з порушенням вимог Конституції України, Закону України №2344-111 і має бути визнана судом протиправною та скасована.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що згідно з н. 5 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі Правила №30) рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9-13 цих Правил), здійснюється без дозволу.

Таким чином, зазначення посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області в акті №224099 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 23.04.2020 року, що водієм автомобілю марки "MAN", модель 19.403, 23.04.2020р. здійснюється перевезення вантажу без дозволу, є протиправним. Отриманою на запит відповіддю Національної поліції України (вих. №268аз/41/27/02-2020) підтверджено відсутність дозволу на перевезення подільних вантажів.

Позивач звертає увагу на те, що застосована відповідачем у постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу № 206926 від 22.06.2020р санкція не відповідає передбаченому у абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки при здійсненні габаритно-вагового контролю було допущено численні порушення чинного законодавства, вагові параметри визначено невірно, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складено безпідставно.

Так, з талона (чека), актів та довідки неможливо встановити на якому пункті (стаціонарному чи пересувному), на яких вагах (якої марки, моделі, якими є їх заводський номер, технічні характеристики, порядок використання, можливі чи допустимі похибки) проводилося зважування. За відсутності такої інформації неможливо встановити, що зважування здійснювалося у відповідності до встановлених законодавством вимог ваговим обладнанням, призначеним та придатним для здійснення таких вимірювань.

Талон (чек), у якому зафіксовано вагові показники навантажень на окремі осі та загальну масу автомобіля, не містить ніяких реквізитів зважувального засобу, які б дали змогу його ідентифікувати, окрім місця його встановлення (зазначено: "с. Дачне, Біляївського району Одеської області"). Крім того, зазначений талон (чек) не містить підписів ні особи, яка проводила зважування, ні водія автомобіля, який було зважено, в ньому відсутня інформація про марку автомобіля та напівпричепа, які зважували.

За таких обставин вказаний талон (чек) не може вважатися допустимим та достовірним доказом реальної ваги транспортного засобу та навантажень на окремі осі. Інші докази - акт №027603 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 23.04.2020р., довідка №039788 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 23.04.2020р. та акт №224099 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 23.04.2020 р. є похідними, оскільки їх складено на підставі даних (вагових параметрів), зазначених у вищевказаному талоні (чеку), і вони також не підписані водієм транспортного засобу.

Позивач вказує, що відповідачем та іншими органами Укртрансбезпеки не надано на запити його представника необхідних та допустимих доказів, які б свідчили про правильне виконання зважування автомобіля позивача та визначення його маси і навантаження на окремі осі у відповідності до вимог чинного законодавства. Зважування транспортних засобів повинно було здійснюватися із застосуванням вагового обладнання, шо відповідає встановленим законодавством вимогам, є справним та дає змогу встановити реальні вагові параметри транспортного засобу.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових транспортних засобів встановлено "Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні'", затвердженим постановою КМ України від 27.06.2007 р. №879 (далі - Порядок №879).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку вимірювання (зважування) це процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Особами, які проводили зважування та здійснювали оформлення його результатів, така методика для визначення фактичної маси та навантаження на осі транспортного засобу позивача не застосовувалась, оскільки до цього часу відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері метрології вона не затверджувалась.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 та підпункт 3 пункту 2 Порядку №879).

Згідно наданою копії талона (чека), інформацію про вагові параметри з якого перенесено в довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів з 23.04.2020р., відповідач вважає, що автомобіль позивача разом з вантажем мав фактичну повну масу 43,57 тонни, що не перевищує нормативно допустиму для контейнеровозів масу 44,00 тонн, і при цьому, фактичне навантаження на другу вісь складало 9,66 тонн при нормативно допустимому -11,00 тонн.

Відповідно до пп. 6 п. 2 Порядку вимірювальне і зважувальне обладнання - це технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

Згідно з пунктом 12 Порядку вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням(пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 13 Порядку встановлено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до частин 1-4 ст. 8 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, які мають елементи або функції настроювання, повинні мати захист від вільного доступу до зазначених елементів і функцій (включаючи програмне забезпечення) з метою запобігання несанкціонованому втручанню. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Зі змісту талона (чека), актів, довідки та розрахунку неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке будо використане при проведенні габаритно- вагового контролю, зокрема, в статичному чи динамічному режимі проводилося зважування, якими саме вагами воно проводилось, яким є діапазон вимірювання та який відсоток похибки таких ваг, чи проходили вони періодичну повірку (метрологічну атестацію) тощо.

Позивач зауважує, що у відповідь на запит його представника про надання, серед іншого, документа, який підтверджує проведення періодичної повірки (метрологічної атестації) зважувального обладнання, яке використовувалось для визначення вагових параметрів транспортних засобів позивача, не можливо встановити модель ГВК, його серійний номер тощо, що свідчить про його відсутність. А за таких обставин, враховуючи наведені вище вимоги пункту 13 Порядку використання такого зважувального обладнання не допускається і відповідно усі дії щодо проведення такого зважування та його документального оформлення протиправними, а отримані в результаті зважування дані не можуть вважатися достовірними.

Оскільки результати вимірювань вагових параметрів транспортних засобів позивача не можна вважати правомірними, висновки відповідача про перевезення позивачем вантажу з перевищенням вагових параметрів ґрунтуються на припущеннях, безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи, що згідно з пунктом 21 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, ствердженого постановою КМ України від 08.11.2006 р. №1567, акт за формою згідно з додатком 3 складається лише у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт, то в даному випадку для складання акта №224099 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 23.04.2020р. законних підстав не було.

За таких обставин відсутні також підстави для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за результатами розгляду вищевказаного акта, а тому постанова Управління Укртрансбезпеки в Одеській області №206926 від 22.06.2020 року є протиправною.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 03.08.2020 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 26.08.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи. Встановлений відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 29.09.2020 року задоволено частково клопотання представника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області. Відмовлено представнику Управління Укртрансбезпеки в Одеській області у задоволенні клопотання про розгляд в порядку загального позовного провадження справи №420/6893/20. Продовжений Управлінню Укртрансбезпеки в Одеській області строк на подання відзиву на позов та доказів по справі до 30.10.2020 року. Повідомлено Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, що у разі ненадання у встановлений строк відзиву на позов та доказів справа буде розглянута за наявними матеріалами справи. Зупинено провадження по справі до 30.10.2020 року.

Ухвалою суду від 10.11.2020 року поновлено провадження по справи №420/6893/20. Повідомлено учасників справи, що справа буде розглянута за наявними матеріалами справи у строк встановлений в ухвалі суду від 26.08.2019 року.

Ухвалою суду від 07.12.2020 року замінено відповідача Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на належного - Південне міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки.

Представник відповідача у встановлений судом строк відзив на позов до суду не надав.

Спірні правовідносини щодо здійснення державного контролю на автомобільному транспорті виникли між позивачем, який є суб`єктом господарювання та суб`єктом владних повноважень - Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області, який є територіальним органом Укртрансбезпеки, та реорганізований в Південне міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п.8 вказаного Положення, Укртрансбезпека здійснює здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Підпунктом 15 п.5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року (далі Порядок №1567), визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до пунктів 3,4 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи, які здійснюють контроль шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку №1567 встановлений виключний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів. Згідно з п.16 під час рейдової перевірки може проводитись габаритно-ваговий контроль.

Судом встановлено, що 23.04.2020 року під час рейдової перевірки старшими державними інспекторами ВДК Руцинським О.А., Тараненко В.В. Управління Укртрансбезпеки в Одеській області проведена рейдова перевірка автомобілю марки "MAN", модель 19.403, держномер НОМЕР_1 , причіп KRONE держномер НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 , проведений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу.

За результатами зважування було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 23.04.2020 року, акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів №027693 від 23.04.2020 року, відповідно до яких позивачем допущено перевищення вагових параметрів: повна маса транспортного засобу була визначена на рівні 43,57тонн, осьові навантаження - 6,99; 9,66; 892; 9,03; 8,97 тонн.

На підставі вказаних довідки та акту Управлінням Укртрансбезпеки в Черкаській області складено розрахунок до акту №027693 від 23.04.2020р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким нараховано до сплати 1140,48 євро.

Відповідачем 22.06.2020 року прийнята постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу №206926, в якій зазначено, що позивачем допущено порушення , відповідальність за яке передбачене ч.1 абз.15 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт`та застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн.

Частина 1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", яка зазначена у постанові, встановлює відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно - господарських штрафів, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз.15 ч.1 ст.60).

Дослідивши надані докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року, визначені повноваження Укртрансбезпеки, яка відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (пп.15.п.5 Положення).

Згідно з п.1 Порядку №879 цей Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Підпунктом 4 п.2 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пунктів 12, 13, 14 зазначеного Порядку, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

Згідно з п. 28 Порядку №879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 року).

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Оцінюючи обставини здійснення габаритно-вагового контролю та складені за його результатами документи, суд дійшов висновку, що вони не могли бути підставою для прийняття Управлінням в Одеській області постанови №206926 від 22.06.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000гривень, виходячи з наступного.

В довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 23.04.2020 року зазначено, що повна маса транспортного засобу складає 43,57тонн.

У той же час п. 22.5 Правил дорожнього руху вимагає наявність дозволу при руху транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т. Фактична маса контейнеровоза позивача не перевищувала 44 тонн.

У той же час в довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 23.04.2020 року вказано про завищення навантаження на строєну ось - понад 24 тонни.

Оцінюючи вказану довідку, як належний та допустимій доказ, суд дійшов до висновку, що вказана довідка не може вважатися належним та допустимим доказом, як і акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 23.04.2020 року.

У вказаних документах не зазначені будь - які характеристики зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг.

Відповідач, якій є суб`єктом владних повноважень та за приписами ч.2 ст.77 КАС України зобов`язаний доказати правомірність прийнятого рішення, відзиву на позов не надав, ніяким чином не спростовано твердження позивача.

На запит представника позивача надано свідоцтво про перевірку вимірювальної техніки. Проте доказів, що саме вказана техніка використовувалась при проведенні габаритно-вагового контролю позивача не надано, у жодному документі, складеному під час проведенні габаритно-вагового контролю вказані обставини не відображені.

Суд вважає, що порушення, яке стосується перевантаження на строєну вісь не доведено належними доказами, оскільки при визначенні вагових параметрів неправильно проводилось зважування окремо кожної осі і в подальшому складалось. Згідно п. 9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від №255 від 28.07.2016 року, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником. Таким чином, зазначеним нормативним положенням чітко визначено, що вагове обладнання повинно забезпечувати саме поосьове зважування у русі транспортного засобу. Враховуючи, що у розрахунку відповідач зазначив, що одна вісь є строєною, визначення загальної маси автомобіля та навантаження на строєну вісь шляхом сумування осьових навантажень на кожну вісь є неправильним. При такій конструкції для визначення навантаження на строєну вісь такі три осі повинні зважуватись разом.

Крім того, Порядком №879 передбачена наявність методики, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на осі транспортного засобу, проте станом на момент проведення відповідного зважування така методика затверджена не була.

Суд вважає, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень та на якого відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладений обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надав суду доказів, які б свідчили про те, що дійсно було перенавантаження на строєну вісь автомобіля, а також про те, на якому саме вимірювальному засобі здійснено габаритно-ваговий контроль та він на момент його проведення був справним, відповідав вимогам законодавства щодо його перевірки.

Таким чином, відповідачем не доведено достовірність та правильність результатів вимірювань при здійсненні зважування транспортного засобу та визначенні навантажень на осі транспортного засобу та його загальної ваги.

З урахуванням викладених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною та скасування постанови Управління в Одеській області №206926 від 22.06.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень, яка є рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами здійснення габаритно-вагового контролю.

Висновок суду про визнання протиправною та скасування постанови Управління в Одеській області №206926 від 22.06.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000гривень ґрунтується також на тому, що вказане рішення суб`єкта владних повноважень не відображає складу правопорушення та посилання на нормативний акт, який порушив позивач.

В оскаржуваній постанові Управління у графі щодо допущеного правопорушення зазначено « 23.04.20р., Київський р. (Підстава: Акт від 23.04.20р. №224099)». Таке рішення не відповідає вимогі до рішень суб`єкта владних повноважень щодо його обґрунтованості, вмотивованості та прийняття з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, які повинні бути відображені в постанові.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною та скасування постанови Управління №206926 від 22.06.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000гривень.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем було сплачено судовий збір в загальному розмірі 2102,00грн.

Судом встановлено, що у відповідності до абз. 1 п. 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо через утворені в установленому порядку територіальні органи. Територіальні органи створено без статусу юридичної особи.

При цьому Державна служба з безпеки на транспорті є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Суд дійшов висновку про стягнення з Державної служби з безпеки на транспорті, за рахунок її бюджетних асигнувань, на користь позивача витрат зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Керуючись статтями 2,3,6,7,8,9,12,139,241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_5 ) до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (65014, м.Одеса, вул. Успенська,4), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Державна служба України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги,14, м. Київ, 03135, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області №206926 від 22.06.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень.

Стягнути з Державної служби з безпеки на транспорті (03135, м.Київ, проспект Перемоги, б. 14, ) за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.