Справа № 127/6881/17
Суддя: Воробйов В. В.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/6881/17
Провадження № 2-а/127/275/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Воробйова В.В.,

за участю: секретаря Яковенко Д.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Чернякової М.А.,

представника відповідача Хващевської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, яка мотивована тим, що 20.03.2017 року проведено позапланову перевірку, дотримання вимог чинного законодавства у сфері містобудування, будівельних норм державних стандартів і правил за адресою по АДРЕСА_1 . З виходом на місце, головним спеціалістом відділу було встановлено, що позивач виконала будівельні роботи з будівництва сараю по АДРЕСА_1 без отримання будівельного паспорту та направлення до органів архбудконтролю повідомлення про початок виконання будівельних робіт та постановою директора департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницькій міської ради від 24.03.2017 року №18 позивача визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250 грн. Вказану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки зазначення, що позивач побудувала сарай не відповідає дійсності, так як ця конструкція не будована, в ній відсутній фундамент і вона слугує загородженням для зберігання господарських приладь.

На думку позивача, працівники відповідача не повно здійснили перевірку та невірно кваліфікували дане будівництво, вказавши в постанові, що позивач розпочала будівництво господарської будівлі (сараю), в той час як, насправді це була накрита листком шиферу цегла, складена без додавання цементу у вигляді сараю. Пояснень позивача до уваги відповідачем не було взято та притягнуто її до адміністративної відповідальності. Тому позивач вимушена була звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили позовні вимоги задовольнити. Додатково суду пояснили, що вже 21.03.2017 року, тобто на наступний день після надання припису про усунення порушень, позивачем загорожу було розібрано. Таким чином, вимоги відповідача викладені у приписі, були виконанні позивачем негайно, та задовго до закінчення строку визначеного для цього. Позивач повідомила про це відповідача. Позивач не погоджувалась із складеним відносно неї протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки не вчиняла самочинного будівництва. Проте цього відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови до уваги взято не було, а тому постанова є протиправною та незаконною.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві на позов. Додатково суду пояснила, що позивач своїми діями порушила норми статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якою визначено, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Відповідно до ДБН В.2.2-Х-20ХХ господарська споруда - будівля або споруда для здійснення функцій сільського господарства на присадибній ділянці та (або) обслуговування будинку. Вважає, що споруда, побудована позивачем, відноситься до господарських споруд, для будівництва яких відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» необхідний відповідний дозвільний документ, а саме будівельний паспорт.

Також представник відповідача зазначила, що позивач отримала копію постанови 24.03.2017 року про що свідчить підпис на постанові, тому твердження позивача про її відсутність при складанні протоколу та постанови є безпідставними та не відповідають дійсності. Доводи позивача щодо повідомлення про усунення вимог припису також вважає безпідставними, недоведеними та таким, що ґрунтуються на усних твердженнях позивача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, з таких підстав.

Судом встановлено і сторонами не заперечується те, що відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, цільове призначення земельної ділянки по АДРЕСА_2 , власником якої є позивач, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (а.с. 8).

20.03.2017 року головним спеціалістом відділу контролю за будівництвом ДАБК Вінницької міської ради Борецьким B.Л. складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за порушення будівельних стандартів, норм та правил ( а.с. 7).

При цьому, 20.03.2017 року ДАБК Вінницької міської ради складено та направлено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил з вимогою привести об`єкт у відповідність до вимог чинного законодавства або привести у первинний стан до 20.11.2017 року (а.с. 5).

На підставі зазначеного вище припису та протоколу 24.03.2017 року складено постанову № 18 по справі про адміністративне правопорушення в згідно якої гр. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250 грн. (а.с.11-12)

За правилами ч.1 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 КАС України встановлено що, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідачем не було взято до уваги те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів про фактичне здійснення будь-яких дій щодо вчинення позивачем без дозвільних документів, виданих у встановленому законом порядку, самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з вимогами ст.ст. 73, 76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача щодо погодження позивача зі складеними відносно неї протоколом про адміністративне правопорушення та актом №59-ПП від 20.03.2017 року, як доказ вчинення саме нею зазначеного у оскаржуваній постанові самочинного будівництва, оскільки ними не підтверджуються будь-які характеристики та ознаки споруди притаманні самочинному будівництву, як капітальної будівлі чи споруди для будівництва чи спорудження якої закон вимагає від виконавця отримання відповідного дозволу.

Твердження позивача щодо виконання нею вимог припису відповідача від 20.03.2017 року ще 21.03.2017 року, тобто на наступний день, підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 , виготовленим за станом на 22.03.2017 року, оскільки у ньому, зазначеної у приписі та у акті №59-ПП від 20.03.2017 року, прибудови (сараю) зведеної позивачем не вказано.

Вимогами ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Під час розгляду справи судом встановлено, що: при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення; відповідачем не враховано пояснень позивача, якою вина не визнається, які суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та керуючись законом, визнає правдивими і такими, що підтверджуються наданими нею доказами.

Оскільки інших доказів вчинення правопорушення позивачем суду не надано, тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 96 КУпАП не може бути здійснено на підставі неналежних та недостатніх доказів її вини.

Відповідно до ст. 286 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення, зокрема, про скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 152, 251, 252, 280 КУпАП; ст.ст. 2, 20, 72, 73, 76, 77, 90, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову №18 від 24.03.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 96 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 4250,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 96 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: