Справа № 120/4899/20-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 листопада 2020 р. Справа № 120/4899/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулася ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з вимогами визнати протиправним рішення №31 від 18 березня 2020 року про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язати з 19 лютого 2020 року здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області №4-35/0410 від 19 лютого 2020 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

10 березня 2020 року позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №31 від 18 березня 2020 року заявниці відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку із тим, що після прийняття Конституційним Судом України рішення №2-р/2020 від 18 лютого 2020 року будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не відбулося.

Позивач вважає таке рішення органу пенсійного фонду протиправним, оскільки рішенням Конституційного Суду України 18 лютого 2020 року №2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якими передбачалося, що судді України, які перебувають у відставці, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання лише за умови проходження кваліфікаційного оцінювання або призначення судді за результатами конкурсу, тому й звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою від 21 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із тим, що позивачем не надано документ, який би підтверджував сплату нею судового збору.

09 жовтня 2020 року на виконання вимог ухвали від 21 вересня 2020 року позивачка подала до суду дублікат квитанції про сплату нею судового збору, яким підтверджується виконання вимог ухвали від 21 вересня 2020 року.

Ухвалою від 15 жовтня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

22 жовтня 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Зокрема, відзив аргументований тим, що 10 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, долучивши довідки №4-35/0381, №4-35/0382 та №4-35/0383 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, видані 04 березня 2020 року територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Вінницькій області. У вказаних довідках визначено розмір суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, станом на 01 січня 2018 року - 10 прожиткових мінімумів, станом на 04 грудня 2018 року - 15 прожиткових мінімумів та станом на 01 січня 2019 року - 15 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року. При цьому, відповідачем зазначено, що у вказаних довідках по батькові заявниці не співпадає з її паспортними даними. Окрім того, у відзиві йдеться про те, що 18 лютого 2020 року Конституційний Суд України прийняв рішення №2-р/2020, яким визнав неконституційними окремі положення розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Так, визнано таким, що не відповідає Конституції України, пункт 25 вказаного вище розділу Закону №1402-VIII, відповідно до якого право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, мав суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. Таким чином, з 18 лютого 2020 року порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюється статтею 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якою вирішується питання перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, зокрема, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Разом із тим, на думку відповідача, вищевказане рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для тих правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення. Натомість, у наданих довідках відображена суддівська винагорода станом на 01 січня 2018 року, 04 грудня 2018 року та 01 січня 2019 року, хоча після рішення Конституційного Суду України (після 18 лютого 2020 року) будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді не відбувалося. За наведених обставин, на думку відповідача, відсутні підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Ухвалою суду від 16 листопада 2020 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для огляду пенсійну справу ОСОБА_1

25 листопада 2020 року на виконання вимог ухвали суду від 16 листопада 2020 року відповідачем подано пенсійну справу ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання.

У зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді 10 березня 2020 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, до якої долучила довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №4-35/0381, №4-35/0382 та №4-35/0383 від 04 березня 2020 року, що видані територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Вінницькій області.

У вказаних довідках визначено розмір суддівської винагороди судді, працюючого на посаді голови Барського районного суду Вінницької області, станом на 01 січня 2018 року - 10 прожиткових мінімумів, станом на 04 грудня 2018 року - 15 прожиткових мінімумів та станом на 01 січня 2019 року - 15 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №31 від 18 березня 2020 року позивачці відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з посиланням на те, що право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який не проходив кваліфікаційного оцінювання, не призначався на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності Законом України "Про судоустрій та статус суддів", не пропрацював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання або конкурсу за викладених умов, виникає за зверненнями, що надходять після 18 лютого 2020 року, при дотриманні умов частини 4 статті 142 вказаного Закону. При цьому зазначено, що у наданих ОСОБА_1 довідках №4-35/0381, №4-35/0382 та №4-35/0383 від 04 березня 2020 року вказана суддівська винагорода за відповідною посадою станом на 01 січня 2018 року, 04 грудня 2018 року та 01 січня 2019 року відповідно, тоді як після прийняття Конституційним Судом України рішення, тобто після 18 лютого 2020 року, будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не відбулося.

Особливу увагу слід звернути на тому, що ОСОБА_1 разом із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання від 10 березня 2020 року подала довідки про суддівську винагороду голови Барського районного суду Вінницької області для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №4-35/0381, №4-35/0382 та №4-35/0383 від 04 березня 2020 року, що видані територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Вінницькій області; водночас, у позовній заяві позивачка просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання відповідно до довідки №4-35/0410 від 19 лютого 2020 року, що видана територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Вінницькій області, проте така довідка не подавалась разом із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (надалі - Закон №1402-VIII).

Згідно з пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIIІ визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом Закон України від 07 липня 2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (надалі - Закон №2453-VI), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини 1 статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Також, як передбачено частиною 2 статті 142 Закону №1402-VIII, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до частин 4, 5 статті 142 Закону №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною 3 статті 135 Закону №1402-VIIІ передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з тим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIIІ передбачалося, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського самоврядування", який набрав чинності 07 листопада 2019 року, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI.

Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI.

За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Однак, Конституційний Суд України рішенням від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020 визнав неконституційним пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Так, у зазначеному рішенні Конституційний Суд України відзначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Згідно з частиною 1 статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, а позивач набув право на перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до статті 135 та підпункту 4 пункту 24 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06 березня 2019 року у справі №638/12586/16-а та від 11 лютого 2020 року у справі №200/3958/19-а, висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин, до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Таким чином, перерахунок обумовлений відновленням раніше порушених прав позивача з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року №2-р/2020.

Отже, саме з 19 лютого 2020 року (тобто наступного дня після дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року №2-р/2020) у позивача виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону №1402-VIII.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 16 червня 2020 року у зразковій справі №620/1116/20.

У цьому рішенні зазначено, що дане рішення суду є зразковим для справ, у яких:

- позивачі мають статус судді у відставці та не проходили (не пройшли) кваліфікаційне оцінювання суддів під час перебування на посаді судді та (або) не пропрацювали на посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання;

- відповідачем у них є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи) - територіальні органи Пенсійного фонду України - Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі;

- спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв`язку із відмовою відповідним територіальним органом Пенсійного фонду України здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці після 18 лютого 2020 року (дата ухвалення рішення Конституційного Суду України №2-р/2020) з врахуванням розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу - судді у відставці, який не проходив (не пройшов) кваліфікаційне оцінювання суддів та (або) не пропрацював на відповідній посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання, здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді, у правовідносинах, що виникли після дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року №2-р/2020.

На переконання суду, адміністративна справа №120/4899/20-а є типовою справою, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №620/1116/20.

При ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).

Доводи відповідача про те, що оскільки підвищення суддівської винагороди після 18 лютого 2020 року не відбулося, то правові підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №4-35/0381, №4-35/0382 та №4-35/0383 від 04 березня 2020 року, що видані територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Вінницькій області, слід визнати безпідставними.

Наведене свідчить про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №31 від 18 березня 2020 року, яким позивачеві відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відтак, позовні вимоги щодо визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №31 від 18 березня 2020 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивачки слід скасувати рішення пенсійного органу, що визнане судом протиправним.

Крім того, не можуть братися до уваги посилання представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у відзиві на позовну заяву на те, що у довідках №4-35/0381, №4-35/0382 та №4-35/0383 від 04 березня 2020 року, що видані територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Вінницькій області, по батькові ОСОБА_1 не співпадає з її паспортними даними, оскільки такі не були покладені в основу аргументації рішення №31 від 18 березня 2020 року, яким позивачці відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

З приводу вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області №4-35/0410 від 19 лютого 2020 року, то суд враховує наступне.

Як свідчать матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 , 10 березня 2020 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, до якої долучила довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №4-35/0381, №4-35/0382 та №4-35/0383 від 04 березня 2020 року, що видані територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Вінницькій області.

Тобто, позивачка, звертаючись до пенсійного органу із відповідною заявою, мала на меті аби їй провели перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого судді, що вказані у довідках про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №4-35/0381, №4-35/0382 та №4-35/0383 від 04 березня 2020 року, що видані територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Вінницькій області.

При цьому, судом встановлено, що довідку №4-35/0410 від 19 лютого 2020 року позивачка не долучала до заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

Відтак, оскільки до заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачкою не було долучено довідку територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області №4-35/0410 від 19 лютого 2020 року, тому безпідставно вимагати проведення відповідного перерахунку з врахуванням такої довідки.

За наведених вище обставин суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо зобов`язання відповідача здійснити з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату позивачці щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням довідки територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області №4-35/0410 від 19 лютого 2020 року є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

При цьому, слід зауважити на тому, що з метою реалізації свого права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого судді, що зазначена у довідці територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області №4-35/0410 від 19 лютого 2020 року, позивачка вправі звернутися до пенсійного органу із заявою про перерахунок такого, долучивши таку довідку.

Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд керується принципом ефективності захисту такого права, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на те, що позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до якої долучила довідки №4-35/0381, №4-35/0382 та №4-35/0383 від 04 березні 2020 року, тому позов слід задовольнити шляхом зобов`язання відповідача здійснити з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідок територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області №4-35/0381, №4-35/0382 та №4-35/0383 від 04 березня 2020 року.

Окрім того, задовольняючи позовну вимогу щодо зобов`язання відповідача вчинити конкретну дію, суд зважає на те, що така вимога є похідною, що залежить від задоволення основної вимоги.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, з огляду на те, що позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 840,80 гривень, а тому на користь позивача слід стягнути 420,40 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивачка звернулася до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 840,80 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою. А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 243, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №31 від 18 березня 2020 року про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням довідок територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області №4-35/0381, №4-35/0382 та №4-35/0383 від 04 березня 2020 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Повний текст рішення складено 25.11.2020

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович