Справа № 120/4332/20-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 листопада 2020 р. Справа № 120/4332/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна механізована компанія" до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна механізована компанія" до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області, Державної служби України з безпеки на транспорті з вимогами визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області від 21 липня 2020 року №198285 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 25 червня 2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу DAF, номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричіпа, номерний знак НОМЕР_2 , що належать товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна механізована компанія", під час якого виявлено порушення, що полягало у перевезенні вантажу з перевищенням вагових обмежень без відповідного дозволу.

За результатами габаритно-вагового контролю 25 червня 2020 року складено довідку №028591 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №032266.

Також 25 червня 2020 року складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №234208, у якому зафіксовано виявлені в ході перевірки порушення.

21 липня 2020 року Управлінням Укртрансбезпеки у Вінницькій області на підставі акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №234208 від 25 червня 2020 року винесено постанову про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна механізована компанія" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 гривень за порушення статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт.

Позивач вважає вказану постанову протиправною, оскільки чинним законодавством взагалі забороняється рух транспортних засобів із подільним вантажем, що унеможливлює отримання відповідного дозволу або документа про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.

Окрім того, позивач вказує на те, що відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю не дотримано процедури, що встановлена для такого контролю, а тому отримані в ході перевірки результати не можуть бути покладені в основу прийнятого рішення.

Ухвалою від 26 серпня 2020 року вказану позовну заяву залишено без руху у зв`язку із тим, що позивачем одним із відповідачів визначено Державну службу України з безпеки на транспорті, однак позовних вимог до цього відповідача не сформовано, що не узгоджується із пунктом 4 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

03 вересня 2020 року на виконання вимог ухвали від 26 серпня 2020 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків, у якій наведено додаткові аргументи на користь необхідності визначення одним із відповідачів Державну службу України з безпеки на транспорті.

Ухвалою від 07 вересня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву в порядку статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відзиви на позовну заяву від відповідачів на адресу суду в строки, визначені ухвалою від 07 вересня 2020 року, не надійшли. Водночас, копія ухвали про відкриття провадження у справі від 07 вересня 2020 року отримана відповідачами, що підтверджується розписками про одержання копії ухвали про відкриття провадження у адміністративній справі, копії позовної заяви з додатками.

Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на те, що розгляд цієї справи здійснюється в порядку письмового провадження, тому суд при ухваленні даного рішення зважає на положення частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Разом із тим, слід враховувати приписи частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якими датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, аналіз приписів статей 243 та 250 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що у разі постановлення рішення у письмовому провадженні воно має бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення строку розгляду відповідної справи; при цьому, дата ухвалення рішення в порядку письмового провадження має співпадати із датою складення повного рішення.

З огляду на те, що ухвалою від 07 вересня 2020 року вирішено розгляд цієї справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (тобто в письмовому провадженні), тому повний текст рішення складено до закінчення строку, встановленого частиною 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

25 червня 2020 року посадовою особою Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу DAF, номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричіпа, номерний знак НОМЕР_2 , що належать товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна механізована компанія".

За результатами габаритно-вагового контролю 25 червня 2020 року складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №032266, у якому зафіксовано осьові навантаження, що становлять: 6,2 тонн при допустимих 11 тонн, 9,1 тонн при допустимих 11 тонн, 25 тонн при допустимих 22 тонн.

Також 25 червня 2020 року складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №028591, у якій зафіксовано навантаження на кожну вісь, а саме: навантаження на вісь 1 склало 6,2 тонн, на вісь 2 9,1 тонн, на вісь 3 8,35 тонн, на вісь 4 8,45 тонн, на вісь 5 8,2 тонн; повна маса транспортного засобу склала 40,3 тонн.

З огляду на виявлені порушення складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №266 від 25 червня 2020 року.

Крім того, 25 червня 2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області складено акт перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №234208, згідно із яким в ході перевірки виявлено перевезення товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна механізована компанія" вантажу з перевищенням вагових обмежень, що становить 25 тонн при допустимих 22 тонн, без відповідного дозволу, що є порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України №879.

21 липня 2020 року Управлінням Укртрансбезпеки у Вінницькій області винесено постанову №198285, якою до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна механізована компанія" застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 гривень за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" (надалі - Закон).

Частиною 6 статті 6 цього Закону передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює в тому числі й габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27 червня 2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (надалі - Порядок №879).

Відповідно до пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 3 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (пункту 18 Порядку №879).

Крім того, за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України (пункти 20, 21 Порядку №879).

Разом із тим, відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (надалі Правила дорожнього руху).

Водночас, абзацом 1 пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється (абзац 3 пункту 22.5 Правил дорожнього руху).

Аналіз пункту 22.5 Правил дорожнього руху свідчить про те, що у разі перевезення небезпечних вантажів та при вантажних перевезеннях понад встановлені нормативи габаритно-вагових параметрів (крім подільних вантажів) спеціальними правилами таких перевезень є отримання відповідного дозволу або документу про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, про що йдеться у частині 4 статті 48 Закону.

При цьому, абзац 3 пункту 22.5 Правил дорожнього руху взагалі забороняє рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 тонн у разі перевезення подільних вантажів.

Варто звернути увагу на тому, що нормативно-правове визначення "подільних вантажів" відсутнє; при цьому, у частині 1 статті 183 Цивільного кодексу України наведено визначення подільної речі, під якою розуміється річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.

В ході судового розгляду встановлено, що належний на праві власності позивачу транспортний засіб DAF 25 червня 2020 року здійснював перевезення подільного вантажу щебеню, що підтверджується актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №032266 від 25 червня 2020 року.

Під час проведення габаритно-вагового контролю вказаний вище транспортний засіб пройшов зважування, за результатами якого встановлено перевищення вагових обмежень, а саме повна маса транспортного засобу склала 40,3 тонн при допустимих 40 тонн; при цьому, при нормативно-допустимому навантаженні 11т/11т/22т навантаження на одиничну вісь склало 25 тонн при допустимих 22 тонн, що підтверджується актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №032266 від 25 червня 2020 року.

Відтак, зважаючи на те, що об`єкт перевірки здійснював перевезення подільного вантажу, тому відповідно до абзацу 3 пункту 22.5 Правил дорожнього руху рух такого транспортного засобу з перевищенням вагових нормативів заборонено, що не потребувало отримання дозволу, який давав би право на рух автомобільними дорогами України, або документу про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Крім того, слід звернути увагу на те, що у акті про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25 червня 2020 року №234208 зазначено про порушення позивачем Порядку №879 в частині перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень.

Проте, постановою Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області від 21 липня 2020 року №198285 встановлено порушення товариством вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", якою передбачено документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Тобто, постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу такий застосовано за порушення позивачем статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", однак, у акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом йдеться про порушення позивачем Порядку №879, що свідчить про неузгодженість акта перевірки як документа, у якому зафіксовано зміст виявленого в ході перевірки порушення, з постановою як документом, яким на позивача накладено штраф за виявлене в ході перевірки порушення.

На переконання суду, наведена невідповідність також свідчить про протиправність накладеного постановою штрафу, адже у ній йдеться про допущення позивачем іншого порушення, ніж те, яке було виявлене в ході перевірки 25 червня 2020 року.

Варто також зауважити, що відповідальність за порушення, про яке йдеться у акті перевірки (вимог Порядку №879), та відповідальність за порушення, про яке йдеться у постанові (вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт"), є різною, що також підтверджує необґрунтованість постанови, що оскаржується.

Таким чином, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 21 липня 2020 року є протиправною з огляду на те, що до позивача застосовано санкції за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Однак, у абзаці 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" йдеться про відповідальність автомобільних перевізників за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, що не узгоджується із постановою в частині допущення порушення позивачем статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Крім того, на думку суду, на безпідставність постанови про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу вказує й та обставина, що зі змісту квитанції вагового зважування №05059 від 25 червня 2020 року слідує, що зважування транспортного засобу DAF, номерний знак якого НОМЕР_1 , відбувалося без причіпа, оскільки у квитанції про це не зазначено. Однак, у акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №032266 міститься інформація про проведення перевірки транспортного засобу DAF, номерний знак якого НОМЕР_1 , з причіпом CARNEHL, номерний знак якого НОМЕР_3 .

Таким чином, встановлені в ході судового розгляду обставини дають підстави дійти висновку, що оскаржена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №198285 від 21 липня 2020 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Водночас, не заслуговують на увагу твердження позивача про те, що довідка №028591 від 25 червня 2020 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю, у якій зафіксовано навантаження на кожну вісь, не може вважатися належним, достовірним та допустимим доказом перевищення транспортним засобом вагових параметрів, оскільки така не містить інформацію щодо часу здійснення габаритно-вагового контролю, адже незазначення у відповідній довідці часу здійснення габаритно-вагового контролю не впливає на можливість визначення транспортного засобу, стосовно якого здійснювався габаритно-ваговий контроль, а також результатів такого.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі статтею 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як свідчать матеріали справи, позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір в розмірі 2102 гривні, що підтверджується платіжним дорученням №2387 від 21 серпня 2020 року.

Відтак, на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 2102 гривні за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 134, 139, 241, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна механізована компанія" задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 21 липня 2020 року №198285.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна механізована компанія" витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна механізована компанія" (місцезнаходження: 23222, Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Якушинці, вул. Б. Хмельницького, 1Б; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39549131)

Відповідачі: Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області (місцезнаходження: 21036, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 23)

Державна служба України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39816845)

Повний текст рішення складено 06.11.2020

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович