Справа № 300/962/20
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 рокуСправа № 300/962/20 пров. № А/857/10447/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року (суддя Шумей М.В., м.Івано-Франківськ) у справі за її позовом до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (далі Виконавчий комітет, Міська рада відповідно) в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання публічної інформації за запитом від 18.04.2020 (далі Запит);

визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на Запит;

зобов`язати Виконавчий комітет розглянути Запит щодо наявності на території м. Івано-Франківськ вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування;

визнати вчинення порушення відповідачем щодо ОСОБА_1 - частини першої статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила позивач, як а із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права та окремі обставини справи вказує, що 18.04.2020 звернулася до відповідача із Запитом, який останнім отримано 22.04.2020. Проте, Виконавчий комітет не надав відповіді на Запит впродовж п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Зазначає, що тільки рекомендоване відправлення вважається належним доказом надсилання відповіді на Запит. Створення відповіді та не направлення відповіді не є тотожними поняттями.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» (далі Закон №2939-VI) спосіб та строк надано відповідь на Запит позивача.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18.04.2020 ОСОБА_1 звернулася до Виконавчого комітету із Запитом у якому з посиланням на статті 5, 6, 13 20 Закону №2939-VI просила надати інформацію стосовно наявності на території міста Івано-Франківськ вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування (а. с.7).

Згідно інформації про відстеження відправлення Укрпошти, лист від позивача вручено відповідачу 22.04.2020 (а. с.10).

Відповідно до відбитку штампу реєстрації вхідної кореспонденції, Запит зареєстровано Виконавчим комітетом 22.04.2020 (а.с.41).

Листом від 24.04.2020 за №ІЗ/107-20 відповідач надав відповідь на Запит позивача та повідомив про відсутність у розпорядженні Виконкому запитуваної заявником інформації у зв`язку з відсутністю проведення суцільної інвентаризації земель на території Міської ради.

При цьому проінформовано про можливість пошуку вільних земельних ділянок самостійно за допомогою публічної кадастрової карти за електронною адресою: https://map.land.gov.ua/kadastrova-karta чи правом скористатись послугами ліцензованої проектної землевпорядної організації (а.с.42).

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про інформацію» (далі - Закон №2657-XII; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно статті 5 Закону №2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Положеннями статті 9 Закону № 2657-XII обумовлено, що всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначається Законом №2939-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Частина перша статті 1 Закону №2939-VI вказує, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (пункт 1 частини першої статті 3 Закону №2939-VІ).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону №2939-VІ право на доступ до публічної інформації гарантується максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону №2939-VІ доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною п`ятою статті 6 Закону №2939-VІ визначено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Статтею 12 Закону №2939-VІ встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Частиною четвертою статті 13 Закону №2939-VІ визначено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

За правилами статті 14 Закону №2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; 6) надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.

В силу положень статті 16 Закону № 2939-VI розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань запитів на інформацію розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію та надання консультацій під час оформлення запиту. Запит, що пройшов реєстрацію у встановленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань запитів на інформацію.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону №2939-VІ запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Частиною другою статті 19 Закону №2939-VІ визначено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону №2939-VІ запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Частинами четвертою та п`ятої статті 19 Закону №2939-VІ встановлено, що письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 20 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Аналізуючи вищенаведені норми, необхідно вказати, що з запитом на інформацію до розпорядника інформації має право звернутися фізична особа. Запит може надаватися у письмовій формі чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Розпорядник повинен надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Проте, строк може бути продовженим у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних.

Як уже вище встановлено, позивач 18.04.2020 звернулася до Виконавчого комітету із Запитом стосовно наявності на території міста Івано-Франківськ вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування. Відповідь на Запит просила направити за адресою: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Садова, 119 (а.с.7).

Згідно відбитку штампу реєстрації вхідної кореспонденції, Запит зареєстровано Виконавчим комітетом 22.04.2020, тобто в день надходження, оскільки такий надійшов 22.04.2020. Відтак відповідач повинен був надати відповідь на запит позивача, з урахуванням частини першої статті 20 Закону №2939, не пізніше 29.04.2020.

У відповіді на Запит повідомлено, про відсутність у розпорядженні відповідача запитуваної заявником інформації у зв`язку з відсутністю проведення суцільної інвентаризації земель на території Міської ради.

Крім того, відповідачем надано копію реєстру №1 на рекомендовану (просту) кореспонденцію відправлену поштою від 23.01.2020, з відміткою (печаткою) відділення зв`язку про його прийняття, з якого убачається, що даний лист відправлено запитувачу інформації за адресою вул. Садова, 119, м. Бахмут, Донецька область в день реєстрації - 24.04.2020.

Обставина реальності існування цього листа-відповіді підтверджується скріншотом системи електронного документообігу (СЕД) виконавчого комітету міської ради (а.с.43).

Вказана у відповіді адреса повністю співпадає із адресою, власно зазначеною заявником у тексті Запиту.

При цьому, якщо відповідь на Запит здається на пошту разом з іншою кореспонденцією того ж виду та категорії, що має місце у даному випадку, то належним і допустимим доказом відправлення такого запиту є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття, що визначено пунктом 66 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270.

Вказана позиція щодо подібного спору викладена у постанові Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі №815/1266/17.

Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника відносно того, що список згрупованих відправлень не може вважатися належним доказом відправлення відповіді на Запит. При цьому, Законом №2939-VІ не встановлено обов`язку утримувача інформації направляти відповідь на Запит листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Щодо самої відповіді на Запит, то необхідно вказати, що визначальною ознакою для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходилася у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям «відображеності та задокументованості» і є публічною. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем запитувалася інформація стосовно наявності на території міста Івано-Франківськ вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування

Відповідачем надано відповідь, що суцільна інвентаризація земель на території Міської ради не проведена, інформація про місця розташування вільних земельних ділянок на території Міської ради відсутня. При цьому, проінформовано, що пошук вільних земельних ділянок може здійснюватися самостійно фізичними особами за допомогою публічної кадастрової карти за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 а також послугами ліцензованої проектної землевпорядної організації.

Натомість, Виконавчий комітет не є розпорядником інформації щодо відомостей з кадастрової карти (плану), оскільки даною інформаціє володіють Держгеокадастр та його територіальні органи, позаяк дана інформація не створюється органом місцевого самоврядування в процесі виконання ним своїх повноважень.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду у подібній справі, що викладена у постанові від 6 вересня 2019 року у справі №128/4752/15-а.

Таким чином, встановлено, що відповідь на Запит надана Виконавчим комітетом є повною, а відомості, що у ній наведені надані відповідачем виходячи з даних, якими він володіє у межах своїх повноважень.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції підтримує позицію суду першої інстанції про відсутність підстав стверджувати, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність стосовно ненадання публічної інформації на Запит чи порушив встановлений Законом №2939-VІ п`ятиденний строк надання інформації на Запит, а відтак позовні вимоги у спосіб, що наведений позивачем не підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року без змін. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 4 грудня 2020 року.