Справа № 300/2392/20
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" грудня 2020 р. справа № 300/2392/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про:
визнання протиправними дій щодо нарахування з 07.06.2017 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та складення довідки про вартість речового майна №7 від 07.02.2020 та скасування довідки про вартість речового майна №7 від 07.02.2020;
визнання протиправною бездіяльності щодо відмови у видачі довідки про вартість речового майна, що належить позивачу до видачі за період проходження військової служби за контрактом з 11.12.1996 по 26.03.2020, та щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за вказаний період та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період проходження військової служби за контрактом з 11.12.1996 по 26.03.2020 у відповідності до Порядку виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно видав довідку про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу з 07.06.2017, а не за весь період проходження ним військової служби, та не здійснив нарахування та виплату позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за весь період проходження військової служби в день звільнення позивача.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 16.10.2020, відповідно до якого відповідач заперечив щодо заявлених позовних вимог. Відповідач в задоволенні позову просив відмовити з підстав, що коло осіб, які мають право на грошову компенсацію за неотримане речове майно визначено лише частиною другою статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", відповідно до якої право на отримання такої компенсації мають тільки військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі. Вважає, що на момент звернення позивача щодо отримання грошової компенсації замість речового майна Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачав право на отримання такої компенсації лише військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, та що пункт 3 Порядку виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 не підлягав застосуванню, оскільки суперечить нормам Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
У встановлений судом строк позивач не скористався правом на подання відповіді позивача на відзив.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 з 11.12.1996 по 26.03.2020 проходив військову службу за контрактом в Національній гвардії України (а.с.16, 18).
Наказом начальника Західного територіального управління Національної гвардії України від 05.03.2020 №12 о/с старшого прапорщика ОСОБА_1 начальника складу озброєння та боєприпасів господарчого взводу роти бойового та матеріально-технічного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України звільнено відповідно до підпункту "б" пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби (за станом здоров`я).
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України від 26.03.2020 №72 (по стройовій частині) припинено контракт про проходження громадянами України військової служби в Національній гвардії України та знято позивача з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу військової частини з 26.03.2020 (а.с.17).
03.02.2020 позивач подав рапорт командиру Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про видачу довідки про вартість речового майна, що належить позивачу до видачі за період проходження військової служби з 12.12.1996 по 2020 рік (а.с.20).
За результатом розгляду вказаного рапорту відповідач видав довідку №7 від 07.02.2020 про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу з 07.06.2017 (а.с.21).
На адвокатський запит №27 від 27.08.2020 відповідач відповіддю від 31.08.2020 за №50/41-1298 повідомив, що нарахування вартості речового майна, яке належить до видачі позивачу здійснювалось з 07.06.2017, згідно наказу Міністерства внутрішніх справ "Про речове забезпечення Національної гвардії України" №475 від 07.06.2017. Зазначено, що в період з 12.12.1996 по 07.06.2017 нарахування вартості речового майна, що належить до видачі позивачу не здійснювалось, оскільки норми забезпечення речовим майном були скасовані та були відсутні закупівельні ціни на предмети речового майна, які надаються Головним управлінням Національної гвардії України згідно цих норм. Щодо видачі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу повідомлено, що згідно пункту 5 Порядку виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Головним управлінням Національної гвардії станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (а.с.22-24).
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Систему соціального та правового захисту військовослужбовців, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулює Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою статті 9 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року, було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Відповідно до статті 2 Закону України від 17 лютого 2000 року №1459-ІІІ "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" дію частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.
Законом України від 03.11.2006 №328-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" статтю 9 Закону № 2011-ХІІ викладено в новій редакції, також цей Закон доповнено статтею 9-1, якою врегульовано продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців.
Суд звертає увагу, частиною 2 статті 9-1 зазначеного Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачалося, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
Проте, станом на момент звільнення позивача (26.03.2020) є чинною редакція Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", згідно з якою пункт 2 частини 1 статті 9-1 виключено на підставі Закону України №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007, оскільки зміну визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу I, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу I, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).
Отже, є безпідставними доводи відповідача про те, що коло осіб, які мають право на грошову компенсацію за не отримане речове майно визначено лише частиною другою статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки станом на момент звільнення позивача пункт 2 статті 9-1 виключено на підставі Закону №107-VI від 28.12.2007 - зміну визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008.
Відповідно до частини 1 статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація).
Відповідно до пункту 3 Порядку виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Пунктом 4 Порядку виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Пунктом 5 Порядку виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 передбачено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Як встановлено, позивач з 11.12.1996 по 26.03.2020 проходив військову службу за контрактом в Національній гвардії України (а.с.16, 18). Наказом начальника Західного територіального управління Національної гвардії України від 05.03.2020 №12 о/с старшого прапорщика ОСОБА_1 начальника складу озброєння та боєприпасів господарчого взводу роти бойового та матеріально-технічного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України звільнено відповідно до підпункту "б" пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби (за станом здоров`я). Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України від 26.03.2020 №72 (по стройовій частині) припинено контракт про проходження громадянами України військової служби в Національній гвардії України та знято позивача з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу військової частини з 26.03.2020 (а.с.17).
Отже, позивач має право на одержання компенсації замість речового майна з 11.12.1996 по 26.03.2020, тобто з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення.
Однак, за результатом розгляду рапорту позивача від 03.02.2020, відповідач видав довідку №7 від 07.02.2020 про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу з 07.06.2017 (а.с.21), тобто не з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення.
Суд зазначає, що гарантоване статтею 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" право військовослужбовця на отримання речового майна або компенсації його вартості є майновим правом, яке підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до якої ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У пунктах 54-55 указаного рішення ЄСПЛ визнав, що відмова держави здійснити певні дії, від яких залежить можливість отримання особою гарантованих їй національним законодавством виплат або зволікання з їх вчиненням, що тримає зацікавлену особу в невизначеності, становить втручання в право, передбачене статтею 1 Першого протоколу.
Таким чином, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини держава не може відмовляти в здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає, та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання.
Враховуючи вищенаведене, Військова частина НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України протиправно не здійснила нарахування та виплату позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 11.12.1996 по 26.03.2020.
Щодо вимог про визнання протиправними дій щодо нарахування з 07.06.2017 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, складення довідки про вартість речового майна №7 від 07.02.2020 та її скасування, суд зазначає, що в даній справі не оспорюється вартість речового майна, що зазначене в довідці, а спірним є період включення вартості речового майна.
За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, слід визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення нарахування та виплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 11.12.1996 по 26.03.2020 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період з 11.12.1996 по 26.03.2020 відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 11.12.1996 по 26.03.2020.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.