Справа № 420/9838/20
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9838/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Будівельний майданчик» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в митному оформленні випуску товарів,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 13.07.2020 № UA 500070/2020/000097/2; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500070/2020/00371.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ «БК Будівельний майданчик» подано митну декларацію на поставлений компанією AZK TRADE FZE товари (товар-1 шланги; товар-2 фітинги із пластмас). Вказаний товар надійшов на адресу позивача на умовах СРТ Буча (Інкотермс-2020). Для підтвердження митної вартості товарів декларант надав документи, які підтверджують митну вартість товару, однак митним органом прийнято оскаржувану картку відмови в прийнятті МД, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів. Позивач наголошує, що документи, подані декларантом для митного оформлення Товару за ціною Контракту, відповідають вимогам ст. 53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими і підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх данні піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність таких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства. Підстави для відмови у митному оформленні товарів відповідно до ст. 54 МК України відсутні, у зв`язку із чим позивач вважає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митних декларацій підлягають скасуванню. Усі документи, які зазначені у вищевказаної статті 53 МКУ як основні, були надані декларантом.

Ухвалою судді від 05.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

05.11.2020 до суду від Одеської митниці Держмитслужби до суду надійшов відзив на адміністративний позову, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією(МД) № UA500070/2020/225644 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Ввідповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. У наданому до митного оформлення інвойсі від 17.06.2020 № AZK-257/2 та пакувальному листі 17.06.2020 № AZK-257/2 відсутні торговельна марка та відомості щодо виробника товару. Вищевказане може свідчити про заявления у МД недостовірних відомостей щодо торговельної марки та виробника товарів. Таким чином, виникли достатні підстави вважати, що в наданих документах зазначені недостовірні відомості, які потребують уточнення. Згідно пункту 2 статті 52 МКУ декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Також у товаросупровідних документах містяться розбіжності, щодо ваги товарів, що переміщувались у контейнері FCIU8292341. Враховуючи вищевикладені причини та положення Митного кодексу України, Одеською митницею була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно із митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України. Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією шляхом внесення коштів на відповідний рахунок органу доходів і зборів. Додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів Товариством або його уповноваженими представниками до Одеської митниці надано не було. Таким чином, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративній позову.

Ухвалою суду від 30.11.2020 продовжено розгляд справи № 420/9838/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Будівельний майданчик» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в митному оформленні випуску товарів в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що 22.04.2020 між ТОВ «БК Будівельний майданчик» та компанією AZK TRADE FZE (ОАЕ) укладено контракт № AZK-0604-2020 від 06.04.2020, відповідно до якого компанія AZK TRADE FZE зобов`язалась продати позивачу на умовах СРТ Буча («Інкотермс-2020»), а позивач оплатити товари згідно умов контракту та інвойсів, які є невід`ємними частинами контракту.

13.07.2020 ТОВ «БК Будівельний майданчик» звернулося до Одеської митниці Держмитслужби з МД №UA500070/2020/225644 для митного оформлення (випуску) товарів «Шланги гнучкі з пластмаси. Не обладнані фітингами, армовані. Не призначені для цивільної авіації, не медичного призначення. Шланг поливальний (стрічка): 693 рул. Шланг поливальний (стрічка): 220 рул. Шланг поливальний (стрічка): 176 рул. Шланг поливальний (стрічка): 88 рул. Країна виробництва - TR. Торговельна марка - Sun Stream. Виробник - NEFTUN DIS TICARET ANONIM SIRKETI».

З метою підтвердження заявленої митної вартості товарів та методу її визначення за МД від 13.07.2020 №UA500070/2020/225644 на виконання вимог статті 53 МК України декларантом було подано копії наступних документів: зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу товарів (контракту) №AZK-0604-2020 від 06.04.2020; додаткової угоди №1 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.05.2020; рахунку-фактури (інвойсу) №AZK-257/2 від 17.06.2020; пакувального листа №AZK-257/2 від 17.06.2020; прейскуранта (прайс-листа) виробника товару від 01.06.2020; домашнього коносамента №ZIMUIST20947392 від 26.06.2020; автотранспортної накладної №41188 від 10.07.2020 та результатів зважування на контейнерному терміналі № РК - 25916702 від 10.07.2020.

Декларантом при поданні митної декларації від 13.07.2020 №UA500070/2020/225644 митну вартість товару «Шланги гнучкі з пластмаси. Не обладнані фітингами, армовані. Не призначені для цивільної авіації, не медичного призначення. Шланг поливальний (стрічка): 693 рул. Шланг поливальний (стрічка): 220 рул. Шланг поливальний (стрічка): 176 рул. Шланг поливальний (стрічка): 88 рул. Країна виробництва - TR. Торговельна марка - Sun Stream. Виробник - NEFTUN DIS TICARET ANONIM SIRKETI» було визначено за основним методом - за ціною контракту, на рівні 37 252,27 дол. США.

На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею Держмитслужби повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; каталоги, специфікації фірми - виробника товару; копію митної декларації країни відправлення.

13.07.2020 декларантом було надіслане повідомлення, в якому вказано, що додаткові документи надати не має можливості та прохання здійснити митне оформлення на підставі наданих документів.

Цього ж дня Одеською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500070/2020/00371 за результатами перевірки митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів № UA 500070/2020/000097/2, яким позивачу скориговано вартість за одиницю товару. Митним органом було проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлено, що по товару № 1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим 2,7977 дол. США за 1 кг (МД від 04.06.2020 №UA100320/2020/620421), ніж заявлено декларантом 2,12 дол. США за 1 кг, у зв`язку із чим ціну товару скориговано за резервним (шостим) методом визначення митної вартості.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає зазначені картку відмови та рішення про коригування митної вартості необґрунтованими, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 13.07.2020 № UA 500070/2020/000097/2 вбачається, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 cт.58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) у наданому до митного оформлення інвойсі від 17.06.2020 № AZK257/2 та пакувальному листі 17.06.2020 №АZК-257/2 відсутні торговельна марка та відомості щодо виробника товару. На думку митного органу, вищевказане може свідчити про заявлення у МД недостовірних відомостей щодо торговельної марки та виробника товарів. Таким чином, виникли достатні підстави вважати, що в наданих документах зазначені недостовірні відомості, які потребують уточнення. Згідно пункту 2 статті 52 МКУ декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) у товаросупровідних документах містяться розбіжності щодо ваги товарів, що переміщувались у контейнері FCIU8292341.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, про що вказано в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 по справі № 826/18258/13-а.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною другою статті 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Однак оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 13.07.2020 № UA 500070/2020/000097/2 вищезазначеним вимогам не відповідає, з огляду на наступне.

З огляду на матеріали справи, за змістом пункту 2.3 контракту №AZK-0604-2020 від 06.04.2020, витрати на упаковку, маркування та транспортні витрати є витратами постачальника та вже включені у вартість товару.

Тобто, ці витрати входять до ціни товарів та не підлягають додатковому відшкодуванню з боку покупця, додаткового підтвердження та подання додаткових документів, що, в свою чергу, спростовує твердження Відповідача про відсутність у наданих до митного оформлення документах інформації щодо даної складової митної вартості.

Отже, в даному випадку при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (фактурної вартості товару).

При цьому чинне законодавство не містить вимог щодо обов`язку сторін за контрактом зазначати у ньому числове значення таких витрат.

Аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06.02.2020 по справі №520/10709/18, від 18.12.2019 по справі №160/8775/18, від 24.01.2019 по справі №815/5824/17, від 23.10.2018 по справі №826/19038/13-а.

Крім того, не заслуговують на увагу зауваження митного органу щодо того, що в наданих до митного оформлення інвойсі від 17.06.2020 №AZK257/2 та пакувальному листі від 17.06.2020 №AZK-257/2 відсутні торговельна марка та відомості щодо виробника товару.

Так, інвойс від 17.06.2020 №AZK257/2 містить відомості щодо виробника імпортованого товару - в графі «Виробник» зазначено «NEFTUN DIS TICARET ANONIM SIRKETI», а тому твердження Відповідача суперечать фактичним обставинам справи та не відповідають дійсності.

В той же час слід зазначити, що інвойс від 17.06.2020 №AZK257/2 та пакувальний лист від 17.06.2020 №AZK-257/2 були надані позивачу продавцем у тому вигляді, в якому їх було складено продавцем товарів і позивач не може нести відповідність за результатами складання документації продавцем товарів іноземним суб`єктом господарювання. При цьому зовнішньоекономічний договір № AZK-0604-2020 від 06.04.2020, що регулює взаємовідносини продавця та покупця, не містить вимог щодо оформлення інвойсу та пакувального листа на виконання умов такого договору, в тому числі, зазначення в них відомостей щодо торговельної марки та виробника товару.

Крім того, нормативно затвердженої форми рахунку-фактури та пакувального листа, вимог щодо їх оформлення та заповнення чинним законодавством України не передбачено. У зв`язку із цим відсутність відомостей щодо торговельної марки та виробника товару у інвойсі та пакувальному листі не може бути належною підставою для сумнівів та коригування митної вартості товарів, а також відмови у митному оформленні товару за ціною договору, що в свою чергу свідчить про протиправність рішення митного органу.

Суд звертає увагу на те, що міжнародні акти, такі як Рекомендація №6 Європейської економічної комісії ООН «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі» (ECE/TRADE/148) (Женева, вересень 1983 року), що пропонує зразок уніфікованого рахунку-фактури, чи Рекомендація №1 «Формуляр-зразок Організації Об`єднаних Націй для зовнішньоторговельних документів. Керівні принципи для застосування» (2001), не містять вимог чи рекомендацій щодо відомостей щодо торговельної марки та виробника товару в рахунках-фактурах, що також підтверджує позицію позивача про безпідставність вимог та протиправність дій митного органу.

Таким чином, відсутність в інвойсі чи пакувальному листі відомостей щодо торговельної марки та виробника товару не можуть бути визнані розбіжностями, підставами для сумнівів чи коригування митної вартості товарів, оскільки не стосуються числових значень, що могли б вплинути на ту чи іншу складову митної вартості товарів, а також не виключали можливості перевірки митним органом числових значень заявленої митної вартості товарів.

Крім того, суд критично оцінює посилання митного органу на те, що у товаросупровідних документах містяться розбіжності щодо ваги товарів, що переміщувались у контейнері FCIU8292341.

Так, вага товарів, що заявлена декларантом за МД від 13.07.2020 № UA500070/2020/225644 повністю відповідає відомостям ваги, що визначені у пакувальному листі №AZK-257/2 від 17.06.2020, автотранспортній накладній №41188 від 10.07.2020 та результатах зважування на контейнерному терміналі № РК-25916702 від 10.07.2020 - на рівні 21 060 кг. Тобто продавцем було відправлено 21 060 кг товару та на митну територію України прибуло 21 060 кг товару, що свідчить про достовірність відомостей щодо ваги товару, наданих позивачем до митного оформлення, і відсутність підстав для сумніву у митного органу.

До того ж, в подальшому, митне оформлення та випуск товарів у вільний обіг за МД від 13.07.2020 № UA500070/2020/225809 також здійснене з вагою товару на рівні 21 060 кг.

Єдиний документ, який містить неточність щодо ваги товарів це домашній коносамент № ZIMUIST20947392 від 26.06.2020, який видається морським перевізником, та містить інформацію щодо ваги на рівні 20 899,51 кг, тобто на 160 кг менше, ніж у інших товаросупровідних документах та результатах зважування на контейнерному терміналі (похибка 0,75%).

Як зазначає позивач, причини невірного визначення ваги або технічної помилки морським перевізником йому не відомі, оскільки договір морського перевезення укладався продавцем товару.

Суд враховує, що відомості домашнього коносаменту щодо ваги товару не є визначальними для митного оформлення товару, оскільки в основних товаросупровідних документах відомості щодо товару є вірними та корелюються між собою, що підтверджено результатами зважування товару перед здійсненням митного оформлення.

Таким чином, невідповідність ваги у коносаменті не може бути визнано підставою для сумнівів чи коригування митної вартості товару, оскільки результатами зважування було підтверджено заявлену у МД та пакувальному листі вагу товару, а також така розбіжність не стосується числових значень, що могли б вплинути на ту чи іншу складову митної вартості товарів, а також не виключає можливості перевірки митним органом числових значень заявленої митної вартості товарів.

Вирішуючи спір, суд враховує, що позивач звернувся до митного органу за митним оформленням двох типів товарів за МД від 13.07.2020 №UA500070/2020/225644 з одним і тим же комплектом товаросупровідних документів: товар №1 «Шланги гнучкі з пластмаси. Не обладнані фітингами, армовані. Не призначені для цивільної авіації, не медичного призначення. Шланг поливальний (стрічка): 693 рул. Шланг поливальний (стрічка): 220 рул. Шланг поливальний (стрічка): 176 рул. Шланг поливальний (стрічка): 88 рул. Країна виробництва - TR. Торговельна марка - Sun Stream. Виробник - NEFTUN DIS TICARET ANONIM SIRKETI»; товар №2 «Фітинги із пластмас, не для цивільної авіації. Фітинг-перехідник: 830 шт. Фітинг-перехідник: 1140 шт. Фітинг-перехідник: 196 шт. Фітинг-перехідник: 48 шт. Фітинг-перехідник: 240 шт. Фітинг-перехідник: 48 шт. Фітинг муфта: 324 шт. Фітинг муфта: 210 шт. Фітинг муфта: 72 шт. Фітинг муфта: 60 шт. Фітинг муфта: 32 шт. Фітинг- трійник: 196 шт. Фітинг-трійник: 90 шт. Фітинг-трійник: 60 шт. Фітинг-трійник: 66 шт. Фітинг-коліно: 60 шт. Фітинг-коліно: 260 шт. Фітинг-коліно: 264 шт. Фітинг-коліно: 196 шт. Фітинг-коліно: 56 шт. Фітинг-коліно: 48 шт. Фітинг-коліно: 20 шт. Фітинг муфта редукційна: 192 шт. Фітинг муфта редукційна: 80 шт. Фітинг муфта редукційна: 32 шт. Фітинг муфта редукційна: 16 шт. Країна виробництва - TR. Торговельна марка - Sim Stream. Виробник - NEFTUN DIS TICARET ANONIM SIRKETI».

Однак, митним органом висловлені зауваження лише відносно товару №1 за МД від 13.07.2020 №UA500070/2020/225644, хоча решта товарів (№2) заявлено до митного оформлення за цією ж митною декларацією, цим же контрактом та товаросупровідними документами, тощо, що свідчить про вибірковий та непослідовний підхід відповідача при наданні оцінки поданим для розмитнення документам.

З урахуванням зазначеного, зауваження митного органу, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, у графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зокрема зазначено, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом визначено таку вартість товару, що є порушенням ст.55 Митного кодексу України.

Крім того, наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору.

За таких обставин, під час розгляду справи митний орган не довів належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Згідно рішення п. 71 Європейського суду з прав людини у справі "Звежинський проти Польщі" позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі "Pressos Compania Naviera S. A." та інші проти Бельгії". Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Крім цього, згідно п. 17 рішення у справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України», будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно пунктів 1 частини 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження розрахунку вартості послуг адвоката в розмірі 7000 грн в розрахунку гонорару за надання правової допомоги від 16.04.2020 по договору про надання правової допомоги № 25/ОД від 07.09.2020 зазначено наступне: інтерв`ювання, надання юридичної консультації та підготовка правової позиції щодо оскарження рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, збір матеріалів, вивчення та аналіз документів митного оформлення, документів з питань придбання товару; вивчення судової практики в аналогічних справах, підготовка та подання до Одеського окружного адміністративного суду позовної заяви, клопотання витребування доказів, підготовка та подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, підготовка інших процесуальних документів; представництво інтересів у суді.

Згідно з ч. 7 ст. 134 КАСУ обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На виконання вищезазначеної норми відповідачем у відзиві зазначено, що стягнення на користь позивача судових витрат суперечить вимогам ст. 139 КАС України, так як митний орган діяв у відповідності до чинного законодавства.

Разом з тим, розмір понесених витрат на правничу допомогу входить до предмету доказування по справі. Так, судом встановлено, що в провадженні ООАС перебувало 20 справ (№420/7028/20; №420/8095/20; №420/8404/20; №420/8405/20; №420/8406/20; №420/8407/20; №420/8408/20; №420/8409/20; №420/8410/20; №420/8411/20; №420/8412/20; №420/8413/20; №420/8414/20; №420/8415/20; №420/8416/20; №420/8417/20; №420/8418/20; №420/8419/20; №420/8420/20; №420/9838/20) до Одеської митниці Державної митної служби про скасування рішень про коригування митної вартості та карток відмови в прийнятті митних декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, спори по яких є подібними, обґрунтування майже ідентичним, а інтереси позивача по всіх справах представляє адвокат Єршов Р.В. При цьому, позовні заяви фактично є шаблонними та не потребували значного часу та витрат на їх складання, рівно як і за розглядуваних обставин не потребувало значного часу вивчення судової практики в аналогічних спорах. Так, правовий аналіз судової практики та складання позовної заяви по схожих справах є порівняно типовою роботою, яка не розпочинається спочатку при підготовці наступного позову, а робота із практикою в подальших роботах повторює первісні судові практики. Тобто обсяги роботи при складанні однотипних позовних заяв за аналогічних спірних правовідносин не потребують докладання однакових зусиль та часу у порівнянні із опрацюванням іншої категорії спорів.

При викладених обставинах, дослідивши матеріали даної справи, суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони, та, з урахуванням задоволення позову, вважає достатнім і співмірним розмір витрат правничої допомоги в сумі 2000 грн.

Також, беручи до уваги сплачений позивачем судовий збір в сумі 4204 грн, позивачу у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судові витрати в загальному розмірі 6204 грн (судовий збір 4204 грн + витрати на правничу допомогу 2000 грн).

При цьому суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Будівельний майданчик» (08292, Київська область, м. Буча (пн), вул. Леха Качинського, 4-В, прим. 221; ) до Одеської митниці Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21а; ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в митному оформленні випуску товарів задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 13.07.2020 № UA 500070/2020/000097/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500070/2020/00371.

Стягнути з бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Будівельний майданчик» судові витрати у розмірі 6204 (шість тисячі двісті чотири ) грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк