Справа № 380/8978/20
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/8978/20
У Х В А Л А

з питань розгляду справи за правилами загального позовного провадження

07 грудня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. при розгляді за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 про стягнення шкоди з Дрогобицького управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Державної казначейської служби України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Дрогобицький відділ обслуговування громадян (сервісний центр).

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з Державного бюджету України на його користь шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 27550 грн коп. матеріальної шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 29.09.2016 року перебуває на обліку у Дрогобицькому відділі обслуговування громадян (Сервісний центр) Головного управління ПФУ у Львівській області, де відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 р. йому призначено та виплачується щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітку працюючого судді. Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII, пункт 164.2 статті 164 Податкового кодексу України доповнено підпунктом 164.2.19, яким передбачено включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять тисяч гривень на місяць, - у частині такого перевищення. Вказані зміни набули чинності з 1 липня 2014 року. Отже, з часу перебування на обліку, а саме з вересня 2016 року по 27.02.2018 р. щомісячне довічне грошове утримання позивача оподатковувалося. Вказує, що Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення.... Вважає, що внаслідок прийняття Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII (пункт 164.2 статті 164 Кодексу доповнено новим підпунктом 164.2.19), відбулось фактичне звуження змісту та обсягу прав позивача на майно, зокрема, пенсійні виплати, на які позивач міг очікувати відповідно до норм законодавства, чинного на момент виникнення відповідних прав. Свою категоричну позицію з цього приводу висловив КС України у рішенні №8-рп/2005 від 11.10.2005 р. та в інших рішеннях. Норми абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу втратили чинність з 27 лютого 2018 року, тобто з моменту прийняття Рішення Конституційним Судом України. Суд підтвердив неконституційність норми Податкового кодексу, що існувала з 2014 року, тобто мав місце факт триваючого порушення моїх прав, що припинено після 27 лютого 2018 року. Зазначає, що згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 5047 від 30.07.2018 року за період з вересня 2016 року по лютий 2018 року з його щомісячного довічного грошового утримання утримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 27550,45 грн. Для вирішення даного спору у жовтні 2018 року позивач звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, який 27.12.2018р. ухвалив рішення про задоволення його позовних вимог (справа № 442/7214/18). Постановою Львівського апеляційного суду від 13.08.2019 року провадження у справі № 442/7214/18 закрито у зв`язку з тим, що такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 23.10.2020 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача Дрогобицького управління Державної казначейської служби України у Львівській області 06.11.2020 надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач проти позовних вимог заперечує повністю. Вказує, що відповідно до статті 45 Бюджетного кодексу України повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів здійснюється органами Казначейства за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Звертає увагу суду, що оподаткування щомісячного грошового утримання судді здійснювалось не органами Казначейства, а безпосередньо органами Пенсійного фонду. Вважає, що визнання положень абзаців тринадцятого, чотирнадцятого пункту 32 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та положень абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України неконституційними не є порушенням цивільного права позивача. Вказує, що відшкодувати шкоду, завдану фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, за рахунок Державного бюджету, без внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» неможливо оскільки згаданим Законом не передбачено бюджетних призначень на відшкодування вищенаведеного виду шкоди. Просить у задоволенні позову відмовити.

Від відповідача Державної казначейської служби України 18.11.2020 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позовних вимог заперечив. Зазначає, що у позивача, на момент коли з його довічного грошового утримання до державного бюджету відраховувався податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, не було законних сподівань на отримання довічного грошового утримання без оподаткування, оскільки на цей момент діяли правові норми абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України. Вважає, що визнання положень абзаців тринадцятого, чотирнадцятого пункту 32 розділу VI Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та положень абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України неконституційними не є порушенням цивільного права позивача. Стверджує, що відшкодувати шкоду, завдану фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, за рахунок Державного бюджету, без внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік неможливо оскільки згаданими Законами не передбачено бюджетних призначень на відшкодування вищенаведеного виду шкоди. Просить у задоволенні позову відмовити.

Від третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов відзив у якому проти позову заперечує повністю. Вважає, що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового Кодексу України діяли до 27.02.2018, а визнані неконституційними та втратили чинність лише з 27.02.2018, як це визначено ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 27.02.2018 року № 1-р/2018, що також, визначено вказаним рішенням тому підстав для стягнення матеріальної шкоди за період з жовтня 2016 року по лютий 2018 року включно в розмірі 27550,45 грн., немає.

Від відповідача Державної казначейської служби України надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Клопотання мотивує тим, що розгляд даної справи потребує детального розгляду справи по суті, визначення всіх учасників судового процесу, всебічного вияснення всіх обставин справи.

Суд, дослідивши заявлене клопотання зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Як передбачено пунктом 20 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно із частиною другою статті 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Частина друга статті 257 КАС України передбачає, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті, зміст якої відповідає змісту частини четвертої статті 12 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно із частиною третьою статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини чотири, п`ять статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд має відмовити у розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження або постановити ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог або зміну предмета позову справа підпадає під дію частини четвертої цієї статті.

Однак, як слідує з матеріалів справи, предмет даного позову не підпадає під жодну з підстав, визначених частинами четвертою, п`ятою статті 257 КАС України, згідно яких дана справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Подане представником відповідача клопотання не містить належних обґрунтувань щодо необхідності проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження, а лише покликання на норми КАС України та необхідність з`ясування всіх обставин справи.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Ахеп v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява №64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСГІЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (не в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та з огляду на відсутність належних обґрунтувань на підтвердження заявленого представником відповідача клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, суд вважає останнє необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 12, 166, 248, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. В клопотанні Державної казначейської служби України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

3. Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади в Україні за адресою http://adm.lv.court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 07.12.2020

Суддя Коморний О.І.