Справа № 420/12677/20
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича (вул. Грецька, 44, офіс 207, м. Одеса, 65026), за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи (вул. Вікентія Хвойки, 21, м. Київ, 04080, ) про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича (вул. Грецька, 44, офіс 207, м. Одеса, 65026), за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи (вул. Вікентія Хвойки, 21, м. Київ, 04080, ), в якому позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича у виконавчому провадженні № 63468230 від 02 листопада 2020 року про арешт майна боржника;

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича у виконавчому провадженні №63468230 від 02 листопада 2020 року про арешт коштів боржника;

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича у виконавчому провадженні №63468230 від 13 листопада 2020 року про розшук майна боржника.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що виконавцем має накладатися арешт на конкретне майно боржника, а також грошові кошти, що знаходяться на конкретних рахунках у банках чи інших фінансових установах в межах суми заборгованості.

У заяві про відкриття виконавчого провадження представник стягувача не зазначав конкретне майно боржника, на яке він просить накласти арешт, а тому приватний виконавець не мав правових підстав для винесення постанови від 02 листопада 2020 року, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника без його ідентифікації, так як такі заходи унеможливлюють визначення вартості майна та визначення співмірності із розміром заборгованості, що підлягає примусовому стягненню.

Позивач зазначає, що приватний виконавець Вельков О.В. наклавши арешт на все рухоме майно, у число якого увійшов автомобіль, що належить ОСОБА_1 , не тільки не зробив його опис, а й безпідставно прийняв рішення про розшук, затримання транспортного засобу та поставлення його на спеціальний майданчик чи стоянку, що направлено на протиправне обмеження ОСОБА_1 у праві користування вказаного автомобіля.

Позивач вважає, що приватним виконавцем взагалі не приділялась увага перевірці співмірності заходів примусового виконання виконавчого напису нотаріусу та обсягу вимог за виконавчим написом нотаріусу. Постановою не обґрунтовано яка необхідність розшуку автомобіля була у приватного виконавця ОСОБА_2 , оскільки останній не вимагав від ОСОБА_1 пред`явити йому цей транспортний засіб для огляду та з`ясування у даному конкретному випадку обставин необхідності вжиття приватним виконавцем обмежень щодо нього.

Стосовно накладення арешту на кошти позивач зазначає, що арешт накладено на грошові кошти, що знаходяться на не конкретних рахунках у банках чи інших фінансових установах.

Неконкретність відображається також у тому, що у постанові зазначено, що арешт накладено на грошові кошти на всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

Позивач звертає увагу, що у заяві про відкриття виконавчого провадження представник стягувана не зазначив рахунки боржника у банках, інших фінансових установах.

Позивач вважає, що винесення приватним виконавцем постанови про накладення арешту на кошти боржника від 02 листопада 2020 року є передчасним, оскільки ця постанова в порушення вищевказаних вимог закону винесена ним до виявлення конкретних розрахункових рахунків боржника у банках чи інших фінансових установах. До того ж вказані дії також не можна визнати як співмірні із розміром заборгованості, що підлягає стягненню. Відповідачем накладено арешт на майно, вартість якого у сукупності взагалі не співмірна з заявленою сумою боргу, що вказує на протиправність зазначених рішень.

При цьому позивач зазначає, що вона повідомила приватного виконавця Велькова О.В. про те, що будь-який борг перед стягувачем у неї взагалі відсутній, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.12.2015 року у справі № 501/5715/13-ц (провадження № 22-ц/785/7653/15), яким позов ОСОБА_3 задоволено, визнано припиненим зобов`язання за кредитним договором від 03.09.2008 р., укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Просто Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи».

Ухвалою судді від 23.11.2020 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-272, 287 КАС України. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 01.12.2020 року на 11:00 год.

Крім того, ухвалою судді від 23.11.2020 року було витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №63468230.

01.12.2020 року до суду надійшли витребувані документи та відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечує проти задоволення вимог, зазначаючи, що

В провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича перебуває виконавче провадження №63468230 від 02.11.2020 року з примусового виконання виконавчого напису №4069 від 03.10.2020 року, виданого Приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Івано-Франківської області Личук Т.В. про стягнення на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи заборгованості, що виникла за кредитним договором №4 від 03.09.2008 року, укладеним між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 . Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.06.2017 року по 01.06.2020 року. Загальна сума заборгованості складає 31599,65 грн.

Відповідачем 02.11.2020 року винесено постанову, якою накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 35028,62 грн. Також відповідачем 02.11.2020 року винесено постанову, якою накладено арешт на грошові кошти , що містяться на всіх відкритих рахунках , а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника , крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом , та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 35028,62 грн.

Відповідач зазначає, що він діяв у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

При цьому відповідач звертає увагу, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 24.11.2020 року відповідачем знято арешт з рахунку в «МТБ БАНК», який використовується для отримання заробітної плати.

Також відповідач зазначає, що ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 23.11.2020 року по справі №501/3872/20 зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №4069 від 03.10.2020 року, у зв`язку з чим відповідачем 24.11.2020 року прийнято постанову про зупинення виконавчих дій, а арешт, в свою чергу, не знімається протягом строку, на який приватний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій.

Відповідно до наказу Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року Про встановлення обмежень, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) в Одеському окружному адміністративному суді на період запровадження в Україні карантинних заходів, з 21 жовтня 2020 року припинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях, за участю учасників судового процесу та рекомендовано розглядати справи у порядку письмового провадження. Зміст цього наказу оголошений на сайті Судова влада.

В судове засідання 01.12.2020 року позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Від позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження

В судове засідання 01.12.2020 року відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи після завершення карантинних заходів, для особистої участі в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 01.12.2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, з огляду на той факт, що дана справа відноситься до окремої категорії термінових справ і строк розгляду справи спливає, а участь представників сторін у судовому засіданні не визнана судом обов`язковою.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що у цій справі відсутні потреба у заслуховуванні свідків чи експерта, участь представників сторін у судовому засіданні не визнана судом обов`язковою, керуючись приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 01.12.2020 року, продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

При цьому, фіксування судового засідання 01.12.2020 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

В провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича перебуває виконавче провадження №63468230 від 02.11.2020 року з примусового виконання виконавчого напису №4069 від 03.10.2020 року, виданого Приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Івано-Франківської області Личук Т.В. про стягнення на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи заборгованості, що виникла за кредитним договором №4 від 03.09.2008 року, укладеним між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 . Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.06.2017 року по 01.06.2020 року. Загальна сума заборгованості складає 31599,65 грн.

Відповідачем 02.11.2020 року винесено постанову, якою накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 35028,62 грн.

Також відповідачем 02.11.2020 року винесено постанову, якою накладено арешт на грошові кошти , що містяться на всіх відкритих рахунках , а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника , крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом , та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 35028,62 грн.

Крім того, 13.11.2020 року винесено постанову, якою оголошено у розшук майно боржника: HYINDAY ACCENT, н/з НОМЕР_2 , 2008 р. виг., VIN: НОМЕР_3 , номер кузова: НОМЕР_4 , категорія ТЗ Легковий, колір сірий.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.3 ч.1 ст.3 Закону України Про виконавче провадження відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з ч.3 ст.18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України Про виконавче провадження вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до положень ч. 1-3, 10, ст. 56 Закону України Про виконавче провадження, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 36 Закону України Про виконавче провадження, у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

З огляну на зазначені положення Закону України «Про виконавче провадження» суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувані постанови, діяв на підставі та в межах повноважень.

Посилання позивача в обґрунтування позову, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, що вона була винесена з порушенням Закону України Про виконавче провадження, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Разом з цим суд звертає увагу, що виконавче провадження №63468230 від 02.11.2020 року стосується примусового виконання виконавчого напису №4069 від 03.10.2020 року, виданого Приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Івано-Франківської області Личук Т.В. про стягнення на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи заборгованості, що виникла за кредитним договором №4 від 03.09.2008 року, укладеним між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 . Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.06.2017 року по 01.06.2020 року. Загальна сума заборгованості складає 31599,65 грн.

Як встановлено судом, позивач зверталась до Іллічівського міського суду Одеської області з вимогами, серед іншого, щодо визнання припиненим зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором №4 від 03.09.2008 р. (справа № 501/5715/13-ц).

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.12.2015 року у справі № 501/5715/13-ц, визнано припиненим зобов`язання за кредитним договором від 03.09.2008 р., укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Просто Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи».

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що відсутні підстави для примусового виконання виконавчих документів, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, що виникла за кредитним договором №4 від 03.09.2008 року, зобов`язання за яким припинені за рішенням суду.

Схожа за своєю суттю позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом та відповідає доктрині під умовною назвою плоди отруйного дерева, сформульованій Європейським судом з прав людини у справах Гефген проти Німеччини, Нечипорук і Йонкало проти України, Яременко проти України, відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з цих джерел, будуть такими ж. Докази, отримані з порушенням встановленого порядку, призводять до несправедливості процесу в цілому, незалежно від їх доказової сили.

У рішеннях у справах Балицький проти України, Тейксейра де Кастро проти Португалії, Шабельник проти України Європейський суд з прав людини застосував різновид цієї доктрини та вказав, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича у виконавчому провадженні № 63468230 від 02 листопада 2020 року про арешт майна боржника, від 02 листопада 2020 року про арешт коштів боржника, від 13 листопада 2020 року про розшук майна боржника є протиправними та належать до скасування, оскільки зобов`язання за кредитним договором від 03.09.2008 р., укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Просто Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи» припинені 22.12.2015 року рішенням суду.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги належать до задоволення.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 2522,40 грн.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2522,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246, 268, 269, 287, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича (вул. Грецька, 44, офіс 207, м. Одеса, 65026), за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи (вул. Вікентія Хвойки, 21, м. Київ, 04080, ) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича у виконавчому провадженні № 63468230 від 02 листопада 2020 року про арешт майна боржника.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича у виконавчому провадженні №63468230 від 02 листопада 2020 року про арешт коштів боржника.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича у виконавчому провадженні №63468230 від 13 листопада 2020 року про розшук майна боржника.

Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича (вул. Грецька, 44, офіс 207, м. Одеса, 65026) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) грн. та 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.А. Радчук

.