Справа № 202/4174/20
Суддя: Озерянська Ж. М.
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/4174/20
Провадження № 2-а/175/67/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Кравченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська до суду надійшов адміністративний позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, для розгляду за підсудністю. ОСОБА_1 в своєму позові просив суд постановити рішення яким скасувати постанову старшого лейтенанта поліції 1-ї роти 2-ого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта Шейко Д.Ю. серії ЕАМ №2780954 від 04 липня 2020 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у розмірі 425 грн.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити (а.с.39).

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції за довіреністю Марченко А.О. надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , та розглядати справу без участі представника Управління (а.с.33-35).

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з відзивом на позов, суд прийшов до наступного.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2780954 від 04 липня 2020 року, ОСОБА_1 04 липня 2020 року близько о 22-57 год. керуючи транспортним засобом «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя пр-т Слобожанський та вул. Магдалинівської в м. Дніпро на заборонений сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3(е) ПДР України (а.с.11). Дії ОСОБА_1 , кваліфіковані Інспектором за ч. 2 ст. 122 КУпАП та на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Як зазначено у ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.8.7.3(е) ПДР України, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків. Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух.

Пунктом 8.10 ПДР України, зазначено, що у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо її немає перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні - перед перехрещуваною проїзною частиною.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП встановлена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Незаконність винесеної відповідачем постанови про накладання адміністративного стягнення позивач обґрунтовує тим, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки він, керуючи автомобілем, рухався не порушуючи вимоги п.8.7.3(е) ПДР України, а заздалегідь оцінивши ситуацію та перевіривши, що знак світлофора саме зелений, здійснив поворот направо з пр-т Слобожанський на вул. Магдалинівську, коли знак світлофору був дозволяючим «зеленим».

Окрім відзиву на позов, відповідач не надав суду будь-яких об`єктивних і беззаперечних доказів в розумінні ст. 251 КУпАП, які підтверджують факт вчинення позивачем ОСОБА_1 порушення п.8.7.3(е) ПДР України, наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови. Окрім цього, відеозаписів, які доводять факт вчинення ОСОБА_1 порушення п.8.7.3(е) ПДР України, відповідачем в розпорядження суду не надано. Твердження позивача про відсутність в його діях адміністративного правопорушення, відповідачем не спростовано, тобто відповідачем не надані докази для доведеності правомірності прийнятого ним рішення, під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові. Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем до суду не надано. Водночас у згаданій постанові відсутні будь-які дані, на підставі яких відповідачем зроблено висновок про наявність такого порушення, не зазначено яким саме способом було встановлено дані обставини та якими засобами проводилася його фіксація.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що при винесенні постанови працівником поліції не враховані пояснення водія, а також в оскаржуваній постанові не зазначено, що до неї додаються будь-які документи чи матеріали, які містять інформацію про правопорушення, а саме, докази того, що позивачем було здійснено перетин перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення позивачем п.8.7.3(е) ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не підтверджено належними доказами. За таких обставин оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню оскільки вина позивача не доведена.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 139 КАС України, передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 139 КАС України, на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області підлягає стягненню судовий збір в розмірі 420,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 122, 251, 289 КпАП України, п.8.7.3(е) ПДР України, ст. ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову старшого лейтенанта поліції роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Шейко Дениса Юрійовича серії ЕАМ №2780954 від 04 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення - скасувати.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення .У разі проголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в письмову провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Ж.М. Озерянська