Справа № 240/17229/20
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року м. Житомир справа № 240/17229/20

категорія 112030600

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати заборгованості по пенсії за період з 01.07.2017 по 01.04.2018 та з 01.07.2018 по 01.12.2018;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату належної позивачу заборгованості по пенсії за період з 01.07.2017 по 01.04.2018 та з 01.07.2018 по 01.12.2018.

В обґрунтування позову зазначає, що є пенсіонером, у зв`язку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції в населеному пункті за місцем проживання була вимушений покинути своє постійне місце проживання та стати на облік як внутрішньо переміщена особа; відповідач з 01.07.2017 по 01.04.2018 та з 01.07.2018 по 01.12.2018 припинив виплату пенсії з підстав, не передбачених статтею 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою від 04.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що доплати сум пенсії позивачу за минулий період до місяця їх відновлення, обліковані в Головному управлінні та будуть виплачуватися на умовах окремого порядку; особисто позивачем подавалась заява про поновлення виплати пенсії з 10.04.2018 з доданою до неї довідкою внутрішньо переміщеної особи, після чого звернень до Управління більше не подавалось.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 від 03.11.1998 виданий Перевальським РВ УМВС України в Луганській області), є громадянином України та з 28.11.2014 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, про що свідчить копія її пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення від 10.04.2018 № , позивач взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_1 .

З листа Головного управління Пенсійного фонду України від 04.08.2020 № 0600-0227-8/38271 позивач через свого представника дізналась, що виплата пенсії з 01.07.2017 була припинена на підставі витягу з протоколу № 5 від 27.06.2017 та поновлено з 01.04.2018 на підставі витягу з протоколу № 4 від 23.05.2018; повторно виплата пенсії з 01.07.2018 була припинена на підставі витягу з протоколу № 6 від 19.07.2018 та поновлено з 01.12.2018 на підставі витягу з протоколу № 10 від 15.11.2018; суми пенсій, які не виплачено виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного КМУ.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - ОСОБА_3 № 1058-IV), яким встановлено:

"Стаття 5. Сфера дії Закону

1. Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

...

Стаття 46. Виплата пенсії за минулий час

…

2. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

...

Стаття 47. Виплата пенсії

1. Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

...

Стаття 49. Припинення та поновлення виплати пенсії

1. Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року\

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

2. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону."

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат є Закон № 1058-IV. Підзаконні нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону. Перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03 травня 2018 року по зразковій справі № 805/402/18, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком.

В обґрунтування підстав невиплати позивачу заборгованості по пенсії, яка утворилась за минулий період, відповідач зазначив, що її виплату буде проведено на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України; наразі ці кошти донараховані та обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати.

Втім, відповідачем не зазначено відповідного Порядку, не зазначено і строки, коли відповідні виплати будуть проведені.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності рішення та підстав для припинення виплати пенсії позивачу, як внутрішньо переміщеній особі, яка отримує пенсію, а посилання суб`єкта владних повноважень на відсутність порядку виплати за минулий період жодним чином не може бути підставою для обмеження виплати пенсії, що гарантована законодавством та Конституцією України.

Щодо посилань відповідача в листі від 04.08.2020 на Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII, то ним не встановлені випадки припинення виплати пенсії.

Судом не враховуються в якості обґрунтування правомірності невиплати утвореної заборгованості по пенсії за минулий період посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365, якою визначено, що орган, що здійснює соціальні виплати на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Проте, відповідно до положень Закону № 1058-IV, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статтею 49 цього Закону. Втім, посилання відповідача на відсутність такого порядку жодним чином не може бути підставою для обмеження виплати пенсії, що гарантована законодавством України.

Пенсія, як гарантована щомісячна грошова виплата та вид соціального забезпечення є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За таких обставин, відсутність відповідного порядку щодо виплати соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, як і не розроблення Кабінетом Міністрів України відповідних механізмів проведення таких виплат, не є поважною причиною для невиплати пенсії.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону (преамбула до Закону № 1058-IV).

Нормативно-правові акти ж Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами, в даному випадку, на отримання позивачем пенсії за минулий період.

З урахуванням викладеного, бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу заборгованості по пенсії за спірний період є протиправною, суперечить Конституції України та Закону № 1058-IV, та вчинена без законних на те підстав.

Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач протиправно, без передбачених законом підстав припинив виплату пенсії позивачу з 01.07.2017 по 01.04.2018 та з 01.07.2018 по 01.12.2018, а тому позов підлягає задоволенню.

Позивач у позовній заяві просить суд встановити судовий контроль за виконанням даного рішення.

Відповідно до змісту статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду і має застосовуватися у виключних випадках.

Разом із тим, слід вказати, що позивач, зазначаючи про необхідність встановлення судового контролю, не зазначає про причини такої (необхідності) чи обставини, які б свідчили, що рішення суду ухвалене у даній справі не буде виконано відповідачем.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що вказані процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке пов`язане з наявністю певних передумов, які можуть свідчити про ухилення відповідача від обов`язку виконати судове рішення, та може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі № 235/7638/16-а .

Також, позивач просить допустити до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання виплати пенсії у межах стягнення за один місяць.

Суд з даного приводу зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Із зазначеного слідує, що негайно виконуються рішення суду саме про стягнення пенсії. Зазначена вимога є вимогою майнового характеру. В свою чергу, зобов`язання проводити та виплачувати підвищення до пенсії є вимогою немайнового характеру та, відповідно, не є тотожною за своїм значенням вимозі про стягнення конкретної суми.

Отже, відсутні підстави для допущення до негайного виконання рішення суду в частині вимоги про зобов`язання виплати пенсію у межах стягнення за один місяць.

Беручи до уваги задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати в сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, код 13559341) задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості по пенсії за період з 01.07.2017 по 01.04.2018 та з 01.07.2018 по 01.12.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплату належної ОСОБА_1 заборгованості по пенсії за період з 01.07.2017 по 01.04.2018 та з 01.07.2018 по 01.12.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк