Справа № 640/5277/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 року м. Київ № 640/5277/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та податкові повідомлення-рішення винесені щодо ФОП ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ):

1. рішення про застосування штрафних санкцій № від 25.04.2019 р. щодо донарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 71 552,36 грн. та нарахування штрафних санкцій за його несплату в розмірі 14 359,97 грн.;

2. рішення про застосування штрафних санкцій № від 25.04.2019 р. щодо нарахування штрафних санкцій за неподання за встановленою формою звітності по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 170,00 грн.;

3. податкове повідомлення-рішення № від 03.05.2019 р. щодо нарахування штрафних санкцій за несплату податку на доходи фізичних осіб у розмірі 510,00 грн.;

4. податкове повідомлення-рішення № від 03.05.2019 р. щодо збільшення суми грошового зобов`язання за податком на доходи фізичних осіб у розмірі 58 542,84 грн. та нарахування пені за його несплату у розмірі 14 635,71 грн.;

5. податкове повідомлення-рішення № від 03.05.2019 р. щодо збільшення суми грошового зобов`язання за військовим збором у розмірі 4 878,57 грн. та нарахування пені за його несплату у розмірі 1 219,64 грн.

6. податкове повідомлення-рішення № від 03.05.2019 р. щодо збільшення суму грошового зобов`язання за єдиним податком з фізичних осіб у розмірі 170,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №640/5277/20.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва замінено відповідача Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві на правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю законних підстав для проведення позапланової перевірки позивача, зазначено, що письмового запиту про подання інформації, наказу на проведення перевірки та відповідного повідомлення позивач не отримував. Окремо зазначено, що висновки контролюючого органу за результатами проведеної перевірки, які покладені в основу оскаржуваних рішень є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваних рішень, прийнятих у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв`язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог податкового законодавства з боку позивача.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, з огляду на наявне клопотання позивача, у відповідності до положень частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, з питань повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, результати якої оформлені актом від 07.03.2019 №523/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 (акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 :

- пп. 49.18.2 п. 49.18. ст. 49 та п.296.2 ст.296. Податкового кодексу України, податкову декларація платника єдиного податку 2016 рік не подано;

- п.44.1, п.44.3 ст.44 Кодексу, документи пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством на перевірку не надано;

- п. 177.1 та 177.2 ст.177 Кодексу, занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 58542,84 грн., в т.ч. по періодах: за 2016 рік на суму 405,00 гривень; за 2017 рік на суму 58137,84 гривень;

- вимоги п.16-1 пп.10 p. XX Податкового Кодексу України, не нараховано, не утримано та не перераховано військового збору в сумі - 4878,57 грн., в т.ч. по періодах: 2016 рік-33,75 грн., 2017 рік-4844,82 грн.;

- п. 4. ч. 2. ст. 6 Закону України від 08.07.2010р. № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», звіт про нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску та таблицю №1,2 нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами - підприємцями за 2016 рік подано не своєчасно;

- абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Закону№ 2464-VI) встановлено заниження ЄСВ на загальну суму 71552,36 грн. , в т.ч. по періодах: за 2016 рік у сумі 495,00 грн., за 2017 рік у сумі 71057,36 грн.

На підставі вказаних висновків, викладених в акті перевірки від 07.03.2019 №523/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 , Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийняті:

1. рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску від 25.04.2019 №, відповідно якого до позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 14359,97 грн.;

2. рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 25.04.2019 №, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 грн.;

3. податкове повідомлення-рішення від 03.05.2019 №, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 73178,55 грн., з яких 58542,84 грн. нараховано за податковим зобов`язанням та 14635,71 грн. за штрафними санкціями;

4. податкове повідомлення-рішення від 03.05.2019 №, відповідно до якого до позивача застосовані штрафні санкції в сумі 510 грн.;

5. податкове повідомлення-рішення від 03.05.2019 №, відповідно до якого позивачу збільшено грошове зобов`язання з військового збору на загальну суму 6097,21 грн., з яких 4878,57 грн. - податкове зобов`язання, 1219,64 грн. - штрафні санкції;

6. податкове повідомлення-рішення від 03.05.2019 №, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб на 170 грн.

Вважаючи вказані рішення про застосування штрафних санкцій, податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до ст. 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За правилами пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Вимоги до запиту встановлені п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу, згідно якого такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити, зокрема, підстави для надіслання запиту із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу.

При цьому в силу положень пп. 1 абз. 7 п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Як вбачається з матеріалів справи, документальна позапланова невиїзна перевірка позивача проведена на підставі п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п.79.1 ст.79, п.82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, п. 2 ст. 13 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказу Головного управління ДФС у м. Києві № 2137 від 19.02.2019.

Так, згідно наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 19 лютого 2019 року №2137, на підставі пп.. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, піп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, п. 2 ст. 13 Закону України від 08 липня 2010 року №. 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зі змінами та доповненнями, у зв`язку з недостовірністю даних, що містяться у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2016,рік та 2017 рік наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) з 01.03.2019 по дату завершення перевірки, тривалістю 5 робочих днів, Перевірку провести з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, дотримання вимог обліку та збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в Головному управлінні ДФС у м. Києві за адресою: м. Київ, вулиця Лєскова, 4.

Підставою проведення перевірки зазначена доповідна записка управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб від 18.02.2019 №1147/26-15-42-03-28.

З системного аналізу вищевикладених норм Податкового кодексу України вбачається, наявність податкової інформації про порушення платником податків податкового законодавства є підставою для призначення податкового перевірки виключно у випадку, якщо платник податків не спростує виявлені порушення шляхом надання відповіді на письмовий запит контролюючого органу.

Проте, як зазначає позивач, жодних запитів про надання будь-яких пояснень чи документів позивач не отримував. Також, податковий орган на запит позивача не надав жодних документів, які б підтверджували направлення такого запиту. Про відповідний запит не згадується, ні в наказі на проведення перевірки, ні в повідомленні про її проведення, ні в акті перевірки, ні в будь-якому іншому документі.

Вказане відповідачем жодним чином не спростовано, відповідного запиту, що став підставою для прийняття відповідного рішення про проведення позапланової перевірки відповідачем суду не надано.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

При цьому, згідно п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Аналіз змісту наведених норм ст. 79 ПК України з урахуванням положень п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, який контролюючий орган визначив в якості підстави для проведення перевірки, свідчить, що її призначення та проведення може мати місце виключно у випадку, якщо виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, якщо наданими поясненнями та документальними підтвердженнями не усунуто сумніви.

Водночас, саме по собі посилання у наказі на доповідну записку управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб, на переконання суду, не обґрунтовує наявності передбачених пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України підстав призначення документальної перевірки.

Аналогічна позиція випливає зі змісту постанови Верховного Суду від 21.06.2019 року у справі №820/420/18.

Суд підкреслює, що в матеріалах справи відсутні докази надіслання відповідачем на адресу позивача належним чином складеного письмового запиту про подання інформації та її документального підтвердження відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, з чим пов`язано право контролюючого органу у подальшому призначити документальну позапланову перевірку у разі ненадання відповіді на такий запит на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

З огляду на встановлене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не обґрунтував виникнення у нього права на проведення перевірки позивача на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне підкреслити, що у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

У постанові від 21.02.2020 року у справі № 826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Системний аналіз наведених норм у своїй сукупності дає підстави для висновку, що акт перевірки, отриманий в результаті документальної невиїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі висновків акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі № 810/1438/17, від 05.03.2019 року у справі № 818/3887/15, від 14.05.2019 року у справі № 813/8011/14.

За таких обставин, суд, не досліджуючи питання щодо правильності висновків перевірки, приходить до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування прийнятих за її наслідками оскаржуваних індивідуальних актів, як таких, що ухвалені на підставі недопустимих доказів.

Отже, зважаючи на встановлену відсутність правових підстав для донарахування позивачу грошових зобов`язань з податків та платежів з огляду на проведення відповідачем перевірки без виникнення відповідного права, суд приходить до висновку про визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску від 25.04.2019 №; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 25.04.2019 №; податкового повідомлення-рішення від 03.05.2019 №; податкового повідомлення-рішення від 03.05.2019 №; податкового повідомлення-рішення від 03.05.2019 №; податкового повідомлення-рішення від 03.05.2019 №.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 03.05.2019 №, №, №, №.

3. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про застосування штрафних санкцій від 25.04.2019 №, №.

4.Витрати по сплаті судового збору в сумі 944,87 грн. (дев`ятсот сорок чотири гривні 87 коп.) стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян