Справа № 120/2088/20-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2088/20-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Слободонюк М.В.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

04 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року (ухвалене в м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2020 року позивач звернулась до суду із позовом до Офісу Генерального прокурора про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що 05.03.2020 року згідно графіку складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, позивач брав участь у першому етапі атестації прокурорів у відповідності до п.п. 1 п. 6 Розділу І Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора № 221 від 03.10.2019 року. За наслідками проведеного тестування набрав 69 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, з чим позивач категорично не погодився та в цей же день звернувся до Голови другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур із письмовою заявою відповідно до Закону України "Про звернення громадян". За твердженнями позивача, у вказаній заяві він просив відповідача, зокрема врахувати, що окремі питання, які були у варіанті його тесту не співпадали з тими, що були оприлюднені на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора). Окрім цього, зауважив про некоректність окремих питань, що могло зумовити наданням ним неправильних відповідей, а також вказав про несправність роботи комп`ютерного обладнання, на якому здійснювалось тестування, оскільки вибрані ним варіанти правильної відповіді одразу не приймались, а відмічались лише після неодноразових повторних натискань. Як зазначає позивач, у прохальній частині своєї заяви він просив надати можливість ознайомитись або надати копію повного варіанту його тестування із одночасним зазначенням вірних/невірних відповідей. При цьому, додатково наголошував про повідомлення його про час, дату та місце проведення засідання кадрової комісії за допомогою засобів мобільного зв`язку або в інший спосіб задля вирішення питання про його безпосередню участь у розгляді письмової заяви від 05.03.2020 року. Позивач стверджує, що жодної відповіді на свою заяву станом на 12.05.2020 року в порушення вимог Закону України "Про звернення громадян" відповідач йому не направив, що послугувало підставою для звернення до суду.

З огляду на це, позивач просив суд визнати неправомірною бездіяльність членів другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур щодо не розгляду його звернення від 05.03.2020 року та зобов`язати відповідача вчинити усі дії, передбачені Законом України «Про звернення громадян», шляхом повного, всебічного та неупередженого розгляду його звернення від 05.03.2020 року, у тому числі за обов`язкової його присутності, з наданням за результатами його розгляду письмової відповіді у встановлений законом строк.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалась на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

02 листопада 2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

17 листопада 2020 року від позивача надійшли додаткові пояснення.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 06 листопада 2020 року, з урахуванням ст. 306, ст.311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву та пояснень, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що позивачем 04.10.2019 року подано Генеральному прокурору письмову заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію на підставі пункту 10 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", у зв`язку із чим просив допустити його до проходження атестації.

05.03.2020 року під час безпосередньої участі ОСОБА_1 у проведенні атестації прокурорів регіональних прокуратур останнім було не успішно складено іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Зокрема, позивачем набрано 69 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту в розумінні п. 13 Розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", яким визначено 70 балів.

Того ж дня - 05.03.2020 року, після завершення тестування, позивач звернувся із письмовою заявою до Голови другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур про виявлення ним некоректних питань під час проходження тестування, некоректної роботи програмного забезпечення та технічних збоїв комп`ютерної системи. У змісті такої заяви (прохальній частині) позивач, зокрема просив надати йому роздруківки складеного ним іспиту із запитаннями та варіантами відповідей, а також можливість повторно скласти іспит з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону. Зауважив про необхідність його повідомлення про час, дату та місце проведення засідання кадрової комісії за допомогою засобів мобільного зв`язку або в інший спосіб задля вирішення питання про його безпосередню участь у розгляді такої заяви.

Разом із тим другою кадровою комісією 05.03.2020 року прийнято рішення № 18, яким прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури Вінницької області ОСОБА_1 визнано таким, що не успішно пройшов атестацію.

На підставі вищезазначеного рішення другої кадрової комісії, наказом прокурора Вінницької області від 29.04.2020 року № 421к позивача звільнено з роботи з 06.05.2020 року.

Оскільки, звернення ОСОБА_1 до Голови другої кадрової комісії від 05.03.2020 року залишилось не розглянутим, що є грубим, на думку позивача, порушенням вимог Конституції України та Закону України «Про звернення громадян», ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

25.09.2019 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 N 113-IX, (далі - Закон N 113-IX), яким запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Відповідно до п. 6 Розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону N 113-IX, з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

За приписами п. 7 Розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону N 113-IX, прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором (п. 9 Розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону N 113-IX).

Згідно із п. 10 Розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону N 113-IX, прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Згідно із п. 11 Розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону N 113-IX, атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

На виконання вимог Закону N 113-IX, наказом Генерального прокурора N 221 від 03.10.2019 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок N 221).

За визначенням, що міститься в пункті 1 розділу 1 Порядку № 221 атестація прокурорів - це встановлена Розділом II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону N 113-IX та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

У відповідності до пунктів 2, 4 Порядку № 221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України проводиться відповідними кадровими комісіями, порядок роботи яких, перелік і склад визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Атестація включає в себе три етапи: 1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; 3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання ( п. 6 Порядку № 221).

Як передбачено п. 7 Порядку № 221 повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.

Згідно із пунктом 8 Порядку № 221 за результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: 1) рішення про успішне проходження прокурором атестації; 2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку.

Відповідно до п. 9 Порядку N 221, атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 до цього Порядку.

Заява, вказана у пункті 9 Розділу I цього Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) до 15 жовтня 2019 року (включно). Заява підписується прокурором особисто (п. 10 Порядку N 221).

У відповідності до пунктів 1-4 розділу ІІ Порядку № 221 після завершення строку для подання заяви, вказаної у пункті 9 розділу I цього Порядку, кадрова комісія формує графік складання іспитів та оприлюднює його на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня складання іспиту. Перелік тестових питань для іспиту затверджується Генеральним прокурором та оприлюднюється на веб-сайті Генеральної прокуратури України не пізніше ніж за сім календарних днів до дня складання іспиту. Тестування проходить автоматизовано з використанням комп`ютерної техніки у присутності членів відповідної кадрової комісії і триває 100 хвилин. Тестові питання обираються для кожного прокурора автоматично із загального переліку питань у кількості 100 питань. Кожне питання має передбачати варіанти відповіді, один з яких є правильним. Після закінчення часу, відведеного на проходження тестування, тестування припиняється автоматично, а на екран виводиться результат складання іспиту відповідного прокурора. Кожна правильна відповідь оцінюється в один бал. Максимальна кількість можливих балів за іспит становить 100 балів.

Прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту становить 70 балів.

Як зазначено у пункті 5 розділу ІІ Порядку № 221 прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

З матеріалів справи встановлено, що 05.03.2020 року був проведений іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявленні знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, в якому брав участь позивач. За наслідками проведеного тестування ОСОБА_1 склав такий іспит не успішно, про що свідчить витяг із відомостей про результати тестування на знання та вміння у застосуванні закону і відповідність здійснювати повноваження прокурора (порядковий номер: 17; посвідчення: 47831; логін: U 90; результат тестування: 69 балів).

Після завершення тестування, того ж дня позивач звернувся із письмовою заявою до Голови другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур про виявлення ним некоректних питань під час проходження тестування, некоректної роботи програмного забезпечення та технічних збоїв комп`ютерної системи.

Разом із тим, 05.03.2020 року відбулось засідання кадрової комісії № 2, на якому ухвалено рішення (протокол № 2) та було сформовано списки прокурорів, які не пройшли іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки у зв`язку з набранням меншої кількості балів ніж прохідний (70 балів), в переліку яких під № 22 додатку № 3 (група 1) значиться прокурор ОСОБА_1 з набраною кількістю балів - "69."

У зв`язку із цим кадровою комісією № 2 прийнято рішення № 18 від 05.03.2020 року, яким на підставі п.п. 13, 17 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону N 113-IX, п. 6 розділу І, пункту 5 розділу ІІ Порядку № 221 позивача визнано таким, що не успішно пройшов атестацію.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно протиправності дій відповідача щодо не розгляду його заяви від 05.03.2020 року, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту письмової заяви (прохальну частину) поданої позивачем до Голови другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, викладені позивачем у відповідній заяві питання стосуються:

- надання можливості ознайомитись або надати копію повного варіанту тестування із висвітленням вірних/невірних запитань;

- розгляду на засіданні питання можливості повторного проходження позивачем тестування з причин несправності роботи комп`ютерного обладнання, на якому здійснювалось тестування.

При цьому, позивач додатково клопотав про повідомлення його про час, дату та місце проведення засідання кадрової комісії за допомогою засобів мобільного зв`язку або в інший спосіб задля вирішення питання про його безпосередню участь у розгляді письмової заяви від 05.03.2020 року.

Згідно пунктів 1, 2 розділу V Порядку № 221 уповноваженими суб`єктами з питань забезпечення організаційної підготовки до проведення атестації та виконання функцій адміністративно-розпорядчого характеру, координування та узгодження дій під час підготовки і проведення атестації є члени комісії та робоча група відповідної кадрової комісії. У разі виникнення у прокурора зауважень чи скарг на процедуру проведення атестації він може звернутися до голови або секретаря комісії.

Порядок роботи кадрових комісій регламентовано наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 року N 233 (з послідуючими змінами) (далі - Порядок N 233).

За приписами п. 12 Порядку N 233 рішення комісії, крім зазначених в абзаці другому цього пункту, в тому числі процедурні, обговорюється її членами і ухвалюються шляхом відкритого голосування більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Член комісії вправі голосувати "за" чи "проти" рішення комісії. У разі рівного розподілу голосів, приймається рішення, за яке проголосував голова комісії.

Як свідчить протокол № 2 засідання Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 05.03.2020 року, на ньому розглядалася низка питань, пов`язаних із проходженням атестації прокурорів. При цьому, під одинадцятим питанням порядку денного даного засідання, комісією безпосередньо розглядалася заява ОСОБА_1 про повторне проходження ним тестування та надання розгорнутих результатів попереднього тестування. За результатами розгляду такої заяви другою кадровою комісією ухвалено рішення про відмову у її задоволенні.

Відповідно до преамбули Закону України "Про звернення громадян" цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

В той же час згідно з абз. 3 п. 2 розділу І Порядку № 221 проведення атестації прокурорів та слідчих регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних) забезпечують кадрові комісії Офісу Генерального прокурора.

Кадрові комісії - дорадчі колегіальні органи, які не входять до структури Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) і створені для забезпечення проведення атестації прокурорів.

Тобто, кадрові комісії не є органами державної влади, органами місцевого самоврядування чи об`єднанням громадян, до яких подаються звернення у порядку Закону України "Про звернення громадян".

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про звернення громадян" дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

Колегія суддів зауважує, що положення Закону України "Про прокуратуру", яким визначається статус прокурорів, умови і підстави їх звільнення з посади прокурорів, у тому числі у разі неуспішного проходження прокурором атестації, є спеціальними у галузі трудового законодавства, мають імперативний характер та підлягають безумовному виконанню уповноваженими органами та їх посадовими особами.

В даному випадку суд враховує, що зміст поданої позивачем заяви від 05.03.2020 року та спосіб її подання відповідає положенням Порядку № 221, оскільки стосується обставин пов`язаних із проходженням атестації, а тому і розгляд такої заяви відбувався в межах процедури проходження атестації прокурорами безпосередньо на засіданні кадрової комісії, а не в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян».

Оцінивши вищенаведені правові норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що враховуючи правовий статус кадрових комісій, які створені на час атестації прокурорів та їх діяльність має тимчасовий характер, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що кадрові комісії не є органами державної влади, органами місцевого самоврядування чи об`єднанням громадян, до яких подаються звернення у порядку Закону України "Про звернення громадян", а тому не мають повноважень надання відповіді на заяви прокурорів, як і розгорнутих роздруківок результатів проведеного тестування. Вказане свідчить про правомірні дії відповідача у цій частині.

Стосовно питань, які порушував ОСОБА_1 у своїй заяві від 05.03.2020, адресованій Голові другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, колегія суддів вивчивши її зміст зазначає, що вказана заява подавалася у відповідності до положень Порядку № 221, а не згідно із приписами Закону України «Про звернення громадян».

За результатами аналізу норм Порядку № 221 та Порядку № 233 суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що даними Порядками не передбачено надання розгорнутих роздруківок складеного іспиту прокурору після завершення тестування.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що прокурори у разі незгоди з результатами атестації, мають право звернутися до Офісу Генерального прокурора відповідно до приписів Закону України «Про доступ до публічної інформації» для отримання таких розгорнутих роздруківок.

Крім іншого, апелянта також зазначає про протиправні дії кадрової комісії які полягали у не направленні на його адресу відповіді на його звернення та не повідомлення про дату засідання та його запрошення для участі у такому засіданні.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, згідно з п. 10 Порядку № 233 перелік присутніх на засіданні членів комісії, інформація про істотні питання, пов`язані із діяльністю комісії, а також процедурні рішення комісії фіксуються у протокол засідання.

Відповідно до п. 12 Порядку № 233 рішення комісії, крім зазначених і абзаці другому цього пункту, в тому числі процедурні, обговорюється її членам і ухвалюються шляхом відкритого голосування більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Член комісії вправі голосувати «за» чи «проти» рішення комісії. У разі рівного розподілу голосів, приймається рішення, за як проголосував голова комісії.

Як вбачається зі змісту протоколу засідання другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 05.03.2020 № 2 з додатком 3 до протоколу № 2 у ньому зафіксовано процедурні рішення щодо розгляду відповідної заяви позивача.

Кадровою комісією встановлено, що згідно з даними системи тестування та відомостей про його результати тестування з боку заявника ОСОБА_1 було завершено, під час проведення тестування звернень до робочої групи та до членів комісії не було, відповідні акти не складалися. Надання роздруківок та можливості проходження повторного тестування Порядком №221 не передбачено. Таким чином, підстави для повторного проходження прокурором етапу тестування, передбачені п. 7 розділу І Порядку № 221, відсутні.

На підставі викладеного, за результатами розгляду заяв, у тому числі ОСОБА_1 , та на підставі результатів тестування другою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур відмовлено ОСОБА_1 у повторному проходженні тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та визнано неуспішним проходження

За наведених вище обставин колегія вважає, що заява ОСОБА_1 від 05.03.2020 року розглянута другою кадровою комісією в порядку і спосіб, що визначений законом. Наведені обставини спростовують доводи позивача про допущення з боку відповідача бездіяльності (триваючої пасивної поведінки) щодо не розгляду його звернення. Обставини прийнятого рішення зафіксовані кадровою комісією у відповідному протоколі, а тому якесь додаткове повідомлення позивача про розгляд його звернення в цьому випадку ані Порядком № 221, ані Порядком № 233 не вимагається.

З приводу доводів апелянта про розгляд даної справи судом першої інстанції у спрощеному порядку, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною четвертою статті 12 КАС України встановлено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом (ч. 5 ст. 12 КАС України).

Частиною шостою статті 12 КАС України визначено перелік категорій справ незначної складності для цілей Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому до таких справ відносяться справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію (п. 2 ч. 6 ст. 12 КАС України).

Як слідує зі змісту заявленого позову, предметом спору у даній справі є оскарження бездіяльності відповідача щодо розгляду звернення позивача та не вчинення інших дій, передбачених законом України "Про звернення громадян".

Тобто, дана справа предметно відноситься до справ незначної складності, особливості розгляду яких передбачені статтею 263 КАС України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право на змагальні провадження повинно надаватись у задовільних умовах: сторона у справі повинна мати можливість ознайомитись із доказами у суді, і коментувати їх існування, зміст та достовірність у належній формі у встановлений час (Кгim Бш та інші проти Чеської республіки, § 42; Іммебль Груп Коссер проти Франції § 26).

Зміст забезпечення справедливого балансу між сторонами: рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента: (Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів, § 33).

Колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції сторони надали усі докази та заперечення, а тому судом першої інстанції дотримано принцип рівності на подання доказів та наведення аргументів чи заперечень стосовно обставин справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача вчиненні в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано і правомірно, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Біла Л.М.