Справа № 160/10258/19
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 160/10258/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноград"

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року

у справі №160/10258/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноград"

до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноград" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 18.04.2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 86017,00 (вісімдесят шість тисяч сімнадцять гривень) 50 коп., з них 68814,00 (шістдесят вісім тисяч вісімсот чотирнадцять гривень) 00 коп. основного зобов`язання, 17203,50 (сімнадцять тисяч двісті три) 50 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно здійснив нарахування податкового зобов`язання після виявлення розбіжностей між задекларованими показниками та фінансовим звітом. На думку позивача це є підставою для проведення документальної перевірки, а не для донарахування відповідних зобов`язань, з огляду на що підприємство оскаржує податкові повідомлення-рішення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 р. у справі № 160/10258/19 в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноград" до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Судом встановлено, що відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності ТОВ «Техноград» з питань правильності визначення узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток за 2018 рік. На підставі встановлення факту наявності розбіжностей між задекларованими показниками та фінансовим звітом, відповідачем здійснено висновок про заниження податку на прибуток. зазначене слугувало підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення про донарахування податкового зобов`язання. На підставі дослідження встановлених по справі обставин, суд дійшов висновку, що рішення контролюючого органу прийнято на підставі в порядку та у спосіб визначені законом, оскільки факт розбіжностей позивачем не заперечується, а отже є всі підстави для донарахування податкового зобов`язання.

Наведене обумовило прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноград" не погодившись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 р. у справі № 160/10258/19, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі неіснуючого акту перевірки. Крім того скаржник вказує на те, що ним подано уточнений фінансовий звіт з виправленими показниками податкової звітності. В апеляційній скарзі зазначає, що уточнення податкової звітності за 2018 рік позивачем здійснено після винесення судом першої інстанції рішення по справі , з огляду на що позивач просить про долучення до матеріалів справи доказів, які не існували на момент вирішення справи. Наголошуючи на порушенні відповідачем способу реалізації владних управлінських функцій, проведенні саме камеральної перевірки, в процесі якої не здійснюється аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності, заявник апеляційної скарги просить скасувати рішення суду.

15 жовтня 2020 року присутній в судовому засіданні представник позивача, зазначив про наявність доказів, які слід долучити до матеріалів справи щодо списання податкового боргу , однак в наступне судове засідання, призначене на 26 листопада 2020 року не з`явився, клопотань про долучення до матеріалів справи будь -яких письмових доказів не направляв. До суду надійшла заява адвоката Пантелєєва О.В. про відкладення розгляду справи, мотивована неможливістю явки в судове засідання, призначене на 25.11.2020 року , у зв`язку із введенням карантинних обмежень, та намірами адвоката Пантелєєва О.В. уникати скупчення людей, що неможливо зробити у зв`язку із явкою до суду. Також заявник посилається на запит, направлений до податкового органу, однак копії цього запиту до заяви не надано. Судова колегія при викладених обставинах не задовольнила зазначену заяву про відкладення розгляду справи, оскільки: справа № 160/10258/19 не призначалась на 25.11.20 р., карантинні заходи, які були введені в країні і на які посилається представник позивача, ніяким чином не змінились з дати останнього судового засідання в якому він приймав участь. Щодо залучення доказів, до заяви не додано копію запиту до податкового органу, з огляду на що вважати обґрунтованою заяву про відкладення розгляду справи з цієї причини, підстав немає. Таким чином, з огляду на приписи ст. 205 п.1.та п.2 КАС України , суд апеляційної інстанції з урахуванням часу розгляду даної справи, вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача зазначив про безпідставність заявленого клопотання, надав заперечення щодо апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, посадовими особами Криворізького північного управління ГУ ДФС у Дніпропетровськ області проведено камеральну перевірку податкової звітності ТОВ «Техноград» з питань правильності визначення узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток з 2018 рік.

Перевіркою встановлено, що згідно фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва за 2018 рік від 28.02.2019 року фінансовий результат до оподаткування по р.2290 визначений у розмірі 382,4 тис. грн. При цьому, до податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2018 рік від 28.02.2019 року перенесено зазначений показник у сумі 100 грн. (р. 02 декларації) та задекларовано об`єкт оподаткування (р.04 декларації) в розмірі 100 грн., податку на прибуток за 2018 рік 18 грн.

Контролюючим органом здійснено висновок про заниження податку на прибуток за 2018 рік на суму 68814 грн. (382400-100)*18%=68814 грн.

Вказана обставина зафіксована актом камеральної перевірки від 06.03.2019 року №11215/04-36-57-42/32633593.

На виконання приписів п. 123.1 ст.123 Податкового кодексу України та відповідно до висновків акту перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № за платежем податку на прибуток на суму 86017,50 грн., з яких сума основного платежу 68814 грн. та штрафних санкцій у розмірі 25% - 17203,50 грн.

За результатами адміністративного оскарження спірне податкове повідомлення-рішення залишено без змін, скарга ТОВ «Техноград» - без задоволення.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду. За результатами розгляду справи судом першої інстанції у задоволенні позову відмовлено.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 16.1.2. п. 16.1 ст. 16 ПК України (станом на час виникнення спірних відносин), встановлено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Підпунктом 133.1.1 п. 133.1 ст. 133 ПК України передбачено, що платниками податку на прибуток підприємств є суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

У відповідності до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п. 135.1. ст. 135 ПК України).

Згідно із п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Платник податку на прибуток подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.

Фінансова звітність, що складається та подається відповідно до цього пункту платниками податку на прибуток та неприбутковими підприємствами, установами та організаціями, є додатком до податкової декларації з податку на прибуток (звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації) та її невід`ємною частиною (п. 46.2 ст. 46 ПК України).

Пунктами 49.1, 49.2 ст. 49 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV (далі - Закон № 996) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Відповідно до пункту 1 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 року № 419 (далі - Порядок № 419) дія цього Порядку поширюється на всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми господарювання і форми власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно із законодавством.

Згідно пункту 2 Порядку № 419 фінансова звітність подається органам, до сфери управління яких належать підприємства, трудовим колективам на їх вимогу, власникам (засновникам) відповідно до установчих документів, а також згідно із законодавством - іншим органам та користувачам, зокрема органам державної статистики. Фінансова звітність та консолідована фінансова звітність складаються за національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі відповідно до законодавства.

Факт виявлених розбіжностей в податковій звітності позивачем не заперечується. Більш того, позивач в доводах апеляційної скарги зазначає, що уточнення податкової звітності за 2018 рік здійснено ним після винесення судом першої інстанції рішення по справі.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог адміністративного позову.

Доводи скаржника щодо подання уточненого фінансового звіту з виправленими помилками, лише підтверджують факт наявності розбіжностей в первісно поданій звітності. А оскільки апеляційний суд перевіряє правомірність судового рішення на момент його винесення, то врахувати внесення уточненого фінансового звіту після винесення рішення судом першої інстанції, колегія суддів підстав не вбачає.

В іншому, доводи апеляційної скарги повністю повторюють правове обґрунтування заявлених позовних вимог, що повно розглянуті та спростовані судом першої інстанції та свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи не знайшли.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстави для зміни або скасування рішення суду - відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноград" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 р. у справі № 160/10258/19 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 р. у справі № 160/10258/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко