Справа № 460/2571/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/2571/20 пров. № А/857/7234/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Зозуля Д.П.,

справу розглянуто в порядку письмового провадження,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення: 14.05.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") звернулася до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, в якому просила суд про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 13.12.2019 ВП № 60872012.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення мотивоване тим, що на дату прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження були відсутні відомості про виконання рішення суду боржником до відкриття виконавчого провадження. Вказує, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду по справі № 460/964/19 виконано боржником 20.12.2019р., тобто після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.12.2019 р.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що державним виконавцем не вчинялись жодні дії, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення, натомість таке виконано військовою частиною у термін та спосіб, визначений в судовому засіданні.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на неї в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 було скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 у справі № 460/964/19 та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено (а. с. 9-16), визнано протиправними дії Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України щодо відмови у наданні відповіді на звернення ОСОБА_1 від 08.04.2019; зобов`язано Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України провести розгляд поданої ОСОБА_1 заяви від 08.04.2019 та повідомити позивача письмово у встановлений законом термін про результати такого розгляду; встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України подати звіт про виконання цієї постанови до Рівненського окружного адміністративного суду протягом одного місяця з дня отримання її копії; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту, в розмірі 275 (двісті сімдесят п`ять) грн. 50 коп.

З метою виконання даного рішення, 10.12.2019 Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 460/964/19.

13.12.2019 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Олексійовець Іванною Володимирівною розглянуто супровідний лист про примусове виконання згаданого вище виконавчого листа про зобов`язання Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України провести розгляд поданої ОСОБА_1 заяви від 08.04.2019 та повідомити позивача письмово у встановлений законом термін про результати такого розгляду і вирішено відкрити виконавче провадження (далі постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.12.2019) (а. с. 24).

Одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.12.2019 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Олексійовець Іванною Володимирівною винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника: Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України у розмірі 16692, 00 грн. за невиконання вимоги немайнового характеру (далі постанова про стягнення виконавчого збору від 13.12.2019) (а. с. 34).

23.12.2019 на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області відповідачем направлено лист № 501/4720 про виконання рішення суду в повному обсязі. У даному листі повідомлено, що управлінням Оперативного командування «Захід» Сухопутних військ Збройних Сил України 20.12.2019 направлено відповідь ОСОБА_1 №501/4683 (а. с 17-20) на його заяву від 08.04.2019, тобто повідомлено письмово у встановлений термін про результати розгляду його звернення (а. с. 25) У зв`язку з наведеним, боржник просив державного виконавця закінчити виконавче провадження на підставі пункту 9 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із ст. 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до частин першої та другої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлений статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до частини першої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно з приписами Закону України «Про виконавчий збір», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Приписами статей 40, 42 Закону передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VІІІ унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону встановлено, що виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; у разі виконання рішення приватним виконавцем; за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також частиною дев`ятою статті 27 Закону передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення.

Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

При цьому, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання.

Початком примусового виконання у розумінні Закону України «Про виконавчий збір» є винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З наведеного слідує, що після відкриття виконавчого провадження вже розпочинається примусове виконання рішення і, як наслідок, стягнення виконавчого збору.

Відкривши виконавче провадження постановою від 13.12.2019 року, державний виконавець розпочав примусове виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 року.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VІІІ не передбачено.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі №750/7624/17.

Як вбачається з матеріалів справи, до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.12.2019 р. позивачем у добровільному порядку не було виконано рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 року.

Колегія суддів вказує, що посилання позивача на те, що виконавчий збір стягується лише за фактичного вчинення державним виконавцем дій, які призвели до виконання рішення, є необґрунтованим, оскільки відповідно до ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом або за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у зазначених спірних правовідносинах обставини, які звільняють боржника від сплати виконавчого збору відсутні.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у справі № 460/2571/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 07.12.2020 року