Справа № 340/3334/20
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 340/3334/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 р. у справі № 340/3334/20 (м. Кропивницький, суддя першої інстанції Кравчук О.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області

про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

20 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт (рішення тридцять другої сесії Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області сьомого скликання №491 від 21 липня 2020 року) про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання в користування земельної ділянки та про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність;

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт (рішення тридцять другої сесії Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області сьомого скликання №496 від 21 липня 2020 року) про надання громадянину ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність;

- зобов`язати Успенську сільську раду Онуфріївського району Кіровоградської області провести повторний розгляд звернення ОСОБА_1 з дотриманням вимог чинного законодавства.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 р. у справі № 340/3334/20 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовам ОСОБА_1 до Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення, оскільки згідно частини 1 статті 19 Цивільно-процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на необґрунтованість ухвали суду. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що в позовній заяві поставлене питання про скасування не одного рішення, яким відмовлено в задоволенні поданої заяви, а й рішення № 496, яким земельну ділянку виділено іншій особі. Зазначає, що наявність чинного рішення про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо виділення земельної ділянки у власність позбавляє можливості звернутися до суду загальної юрисдикції для захисту прав і інтересів як спадкоємиці особи, в користуванні якої на момент смерті перебувала спірна земельна ділянка. Просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 р. у справі № 340/3334/20 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що 20 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, про визнання протиправним та скасування рішення. З копії цього позову вбачається, що позивач просить визнати протиправними та скасувати індивідуальні акти (рішення 32 сесії Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області сьомого скликання №491 від 21 липня 2020 року та №496 від 21 липня 2020 року) про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання в користування земельної ділянки, надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та про надання громадянину ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Просить зобов`язати відповідача провести повторний розгляд звернення з дотриманням вимог чинного законодавства.

До позовної заяви додано в тому числі свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (спадкова справа № 65924746).

26 серпня 2020 року ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду відмовлено у відкритті провадження.

Правомірність вказаної ухвали є предметом спору, переданого на розгляд суду.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що у цих правовідносинах позивач намагається захистити свій майновий інтерес щодо права на земельну ділянку, яка перебувала у користуванні її покійного брата, тобто право цивільне.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із статтею 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Під цивільною юрисдикцією розуміють компетенцію загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Ключовою складовою справи адміністративної юрисдикції є публічно-правовий характер спірних правовідносин, тобто внаслідок допущення бездіяльності, вчинення дій або прийняття рішення суб`єктом владних повноважень має відбутися порушення прав та інтересів особи в сфері публічних правовідносин.

Юрисдикція адміністративних судів не може поширюватися на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом спору - акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. В свою чергу, спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (майнового чи немайнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника.

Відповідно до статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спір виник з приводу порушення суб`єктом владних повноважень права позивача на отримання у користування земельної ділянки.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на користь її померлого брата, єдиним спадкоємцем якого є позивач, були ухвалені судові рішення, які зобов`язують відповідача вчинити певні дії. Вважає, що до неї мало б перейти право на користування земельною ділянкою, що була на момент смерті брата в його користуванні. Крім того, позивач оспорює законність надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на частину земельної ділянки, що належала її братові, іншій особі ОСОБА_2 .

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо цивільного характеру цієї справи.

Колегія суддів зауважує, відповідно до ст.6 Конвенції «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…» - кожна особа має право на належний суд, тобто такий, що визначений законом.

Отже, оскільки правовідносини є цивільно-правовими, пов`язані із захистом майнового інтересу позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а підлягають розгляду в порядку Цивільного процесуального кодексу України.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження відповідає приписам процесуального законодавства. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року у справі № 340/3334/20 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов