Справа № 640/22308/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
04 грудня 2020 року м. Київ№ 640/22308/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каркашьяна С.К., здійснюючи розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи ( у письмовому провадженні) адміністративної справи
за позовомОСОБА_1
до третя особа: Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХН. положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01 квітня 2019 року основного розміру його пенсії;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05 березня 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців га членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01 квітня 2019 року перерахунку основного розміру його пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/22308/20, суд ухвалив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги вмотивовані набранням законної сили 05.03.2019 судовим рішенням у справі № 826/3858/18, яким було визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , зокрема щодо переліку видів грошового забезпечення, що обов`язково повинні включатися до довідки про розмір грошового забезпечення позивача (військового пенсіонера) та, які в подальшому повинні враховуватися пенсійним органом під час обчислення пенсії та під час проведення її перерахунку.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав того, що скасування п.п.1,2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 та змін до п. 5 і додатку 2 Порядку №45 не дають додаткових або нових підстав для складання нової довідки про розмір грошового забезпечення та направлення її до пенсійного органу, оскільки відповідач керувався чинними приписами Постанову №103 та Порядку №45 на момент надання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача.

В подальшому, від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про закриття провадження в адміністративній справі №640/22308/20.

Розглядаючи питання про наявність підстав для закриття провадження у справі, судом встановлено наступне.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Так, на обґрунтування доцільності закриття провадження, відповідач зазначає, на підставі заяви позивача та із урахуванням висновків Верховного Суду, викладених за результатами розгляду зразкової адміністративної справи № 160/8324/19, відповідачем підготовлено та направлено до Головного Управління пенсійного фонду України в м. Києві довідку про розмір грошового забезпечення позивача №222/4/164/239/531 від 12.10.2020, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії станом на 05 березня 2019 року.

Представником відповідача додано до заяви супровідний лист від 15.10.2020 №22/4/1831 про направлення до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві реєстру довідок про розмір грошового забезпечення та відповідні довідки, в тому числі стосовно позивача.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2020 №222/4/164/239/531 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 05 березня 2019 року, за посадою старший офіцер Військової частини НОМЕР_1 становить:

- посадовий оклад - 5920,00 грн.;

- оклад за військовим званням (підполковник) 1410,00 грн;

- надбавка за вислугу років 45% - 3298,50 грн.;

- надбавка за особливості проходження служби 80% - 8502,80 грн.;

- надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 888,00 грн.;

- премія 35% - 2072,00 грн.

Всього 22091,30 грн.

За наведених обставин та враховуючи, що відповідачем скеровано до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 , встановленого за відповідною (аналогічною) посадою на день звільнення зі служби станом на 05.03.2019, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", суд дійшов висновку про виправлення відповідачем порушень, які є предметом розгляду даної справи.

Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди повинні дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011 стосовно тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004, поняття охоронюваний законом інтерес, що вживається у законах України, згідно з п. 3.6 мотивувальної частини цього рішення означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України та конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має стосуватися суб`єктивних прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З огляду на викладене, суд виходить з того, що оскаржувані порушення наразі усунуто відповідачем, з урахуванням відсутності у суду підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення. Протилежного суду під час розгляду справи не доведено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі.

Керуючись статтями 132, 238, 241, 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:
Провадження в адміністративній справі №640/22308/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини другої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Згідно з частиною першою статті 295 та частиною першою статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.К. Каракашьян