Справа № 140/3588/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
02 грудня 2020 року ЛьвівСправа № 140/3588/19 пров. № А/857/4885/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коваля Р.Й.,
суддів Гуляка В.В.,
Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,
представника відповідача Сахарчука А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Гелікон» про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції у зв`язку з розглядом справи № 140/3588/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Гелікон» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В :
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 02 вересня 2019 року за №№ та .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Після цього від представника позивача до суду надійшла заява про винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року заяву позивача задоволено частково та стягнуто на користь ТОВ «Компанія «Гелікон» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 грн.

Постановами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ГУ ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року залишено без задоволення; апеляційну скаргу на додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року задоволено частково і змінено додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року в адміністративній справі № 140/3588/19, замінивши в його резолютивній частині розмір суми відшкодування з «16 000» на «10 000». У решті додаткове рішення суду залишено без змін.

13 жовтня 2020 року (здана на пошту 10 жовтня 2020 року) на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від ТОВ «Компанія «Гелікон» про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат, понесених під час розгляду в апеляційній інстанції, в якій просило стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати в розмірі 6000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів при вирішенні цього питання зазначає таке.

Згідно з пунктом третім частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що про здійснення розподілу витрат на правничу допомогу позивачем було заявлено перед судовими дебатами та подано заяву до суду 16 вересня 2020 року.

Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як видно з матеріалів справи, між позивачем та адвокатським бюро Губар Наталії був укладений договір про надання професійної правничої допомоги від 15.05.2020, відповідно до п. 2.1 якого попередня вартість професійної правничої допомоги на стадії апеляційного провадження складає 6000 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в апеляційній інстанції позивач надав Акт виконання робіт за вищевказаним договором від 08.10.2020 на загальну суму 6000 грн.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач подавав заперечення на заяву про розподіл судових витрат, у якому він заперечував проти ухвалення додаткового рішення і задоволення цієї заяви, вважаючи, що суму правничої допомоги є завищеною та необгрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги положення КАС України, враховуючи що надані адвокатом позивачу послуги в апеляційній інстанції базуються на попередній його послугах, зокрема, підготовленому позові, а також на базі рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що розмір витрат зазначений позивачем не є пропорційний так як і час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, а тому розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного вважає, що відшкодуванню підлягають судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, що відзив на апеляційну скаргу ГУ ДПС загалом відтворює доводи апеляційної скарги, а також часткове задоволення апеляційної скарги на додаткове рішення.

Отже, понесені позивачем витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі ГУ ДПС у Волинській області в розмірі 3000 грн.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність прийняття додаткового судового рішення та часткового задоволення заяви позивача.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 310, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Гелікон» про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з розглядом справи № 140/3588/19 задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову в адміністративній справі № 140/3588/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Гелікон» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Гелікон» (, вул. Варшавська, 1, м. Ковель, Волинська область, 45007) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (, Київський майдан, 4, м. Луцьк, 43010) 3000 (три тисячі) грн судових витрат.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Додаткова постанова складена у повному обсязі 04 грудня 2020 року.