Справа № 308/10137/20
Суддя: Лемак О. В.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сухан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції лейтинанта поліції Бадзо Ярослава Васильовича та Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського взводу № 1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції лейтинанта поліції Бадзо Ярослава Васильовича та Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовну заяву позивач мотивує тим, що 26 вересня 2020 року відносно нього поліцейським взводу №1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції Бадзо Ярославом Васильовичем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №763476 за ч. 1 ст. 122 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Зазначену постанову вважає незаконною та необгрунтованою, прийнятою всупереч норм чинного законодавства України, з порушенням його прав та положень КУпАП, при відсутності події та складу правопорушення, за відсутності доказів вчинення правопорушення.

Так, вказує, що згідно з вказаною постановою його визнано винним у тому, що він 25.09.2020 року о 23 год. 30 хв. за адресою: м. Ужгород, пл. Дружба Народів, 2, керуючи транспортним засобом «BMW Х5», номерний знак « НОМЕР_1 », заїжджаючи на дорогу з круговим рухом, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», чим порушив пункт 8.4 б ПДР України.

У зв`язку з цим, поліцейським взводу №1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції Бадзо Ярославом Васильовичем зроблено висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стосовно обставин події пояснює, що у вищевказаний день та час, він, рухаючись по вул. Митній, заїхав на дорогу з круговим рухом, при цьому переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Рухаючись по цій дорозі та не порушуючи при цьому жодних правил дорожнього руху, він був безпідставно зупинений працівниками поліції. Причину зупинки працівники поліції пояснили як допущення ним порушення вимог дорожнього знаку 2.1 ПДР України, а саме дати дорогу, та пункту 8.4 6 ПДР України. Після чого, не зважаючи на його заперечення з цього приводу та, не надавши йому жодного доказу порушення ним ПДР України, працівниками поліції відносно нього протиправно було винесено вищевказану постанову.

Звертає увагу суду на те, що перед заїздом на дорогу з круговим рухом ним було дотримано вимоги ПДР України, враховано дорожню обстановку та швидкість руху його автомобіля, а також те, що це буде безпечно та не створить жодної аварійної ситуації, що стверджується і відсутністю складеного відносно нього адміністративного протоколу за ч. 4 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення ПДР України, що спричини створення аварійної обстановки.

Таким чином, стверджує, що своїми діями в даному випадку він не створив жодної загрози безпеці дорожнього руху, що вказує на безпідставність та протиправність оскаржуваної постанови, а також на відсутність в даному випадку події та в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зазначає, що у оскаржуваній постанові працівником поліції не розкрито об`єктивну сторону правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема в ній взагалі не конкретизовано суть вчиненого ним правопорушення та за яких обставин воно було здійснено. Постанова не містить обов`язкової інформації щодо учасника дорожнього руху, відносно якого ним не виконано вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та не надано перевагу в русі. Крім цього, в оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази вчинення ним такого правопорушення.

Таким чином, вважає, що в даному випадку відсутня об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що в свою чергу виключає як подію, так і відсутність в його діях складу даного правопорушення.

Також, звертає увагу суду на те, що оскаржувана постанова не містить доказів на підставі яких працівник поліції дійшов висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Жодні свідки, які б могли підтвердити факт вчинення ним вищевказаного правопорушення відсутні. У графі 8 Постанови «до постанови додаються» не зазначено жодних додатків, а від так висновок поліцейського стосовно вчинення ним правопорушення зроблений ним виключно на припущеннях без належного підтвердження відповідними доказами, що є неприпустимим.

З урахуванням вищезазначеного, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 763476 від 26.09.2020 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.10.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію даної ухвали надіслано сторонам та запропоновано відповідачеві надати суду відзив на позовну заяву та копію відзиву одночасно надіслати позивачеві.

Позивач у дане судове засідання не з`явився, при цьому 24.11.2020 року його представник Йосипчук О.В. подав через канцелярію суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі. В заяві зазначив, що заявлений позов підтримує у повному обсязі.

Відповідачі у дане судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням, відзиви на позовну заяву не подали та клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з постановою поліцейського взводу № 1 роти ТОР УПП в Закарпатській області лейтинанта поліції Бадзо Я.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 763476 від 26.09.2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за те, що як зазначено у тексті постанови, 25.09.2020 року о 23 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 в м. Ужгород, пл. Дружби Народів, 2, керуючи транспортним засобом «BMW Х5», номерний знак « НОМЕР_1 », заїжджаючи на дорогу з круговим рухом, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», чим порушив пункт 8.4 б ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом в суд.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач стверджує, що у вищевказаний день та час, він, рухаючись по вул. Митній, заїхав на дорогу з круговим рухом, при цьому переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Рухаючись по цій дорозі та не порушуючи при цьому жодних правил дорожнього руху, він був безпідставно зупинений працівниками поліції. Причину зупинки працівники поліції пояснили як допущення ним порушення вимог дорожнього знаку 2.1 ПДР України, а саме «Дати дорогу», та пункту 8.4 Б ПДР України. Після чого, не зважаючи на його заперечення з цього приводу та, не надавши йому жодного доказу порушення ним ПДР України, працівниками поліції відносно нього було винесено вищевказану постанову.

Звертає увагу суду на те, що у оскаржуваній постанові працівником поліції не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема в ній взагалі не конкретизовано суть вчиненого ним правопорушення та за яких обставин воно було здійснено. Постанова не містить обов`язкової інформації щодо учасника дорожнього руху, відносно якого ним не виконано вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та не надано перевагу в русі. Крім цього, в оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази вчинення ним такого правопорушення.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Як роз`яснено у п. 24постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Суд констатує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано. Зокрема, не надано жодних доказів фото - чи відеофіксації наявності обставин порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху 25.09.2020 року та його тверджень не спростовано.

Відповідачами до суду відзиви на позов не подано, а також не подано доказів, які б підтверджували вчинення правопорушення позивачем та доказів, якими останнє зафіксовано.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідачами не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, враховуючи викладене та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та скасувати постанову серії ДПО18 № 763476 від 26.09.2020 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Скасувати постанову поліцейського взводу № 1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції лейтинанта поліції Бадзо Ярослава Васильовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 763476 від 26.09.2020 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 грн., а провадження у справі закрити.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: поліцейський взводу № 1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції лейтинант поліції Бадзо Ярослав Васильович, місцезнаходження: вул. О. Кошового, 2, м. Ужгород, Закарпатська область.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області, місцезнаходження: вул. О. Кошового, 2, м. Ужгород, Закарпатська область.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Дата складення повного рішення суду 24.11.2020 року.

Головуюча О.В. Лемак