Справа № 200/9079/20-а
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 р. Справа№200/9079/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департамента соціального захисту населення Маріупольської міської ради (87500, Донецька обл., м.Маріуполь, пр.Миру, буд.70) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Департамента соціального захисту населення Маріупольської міської ради про:

- визнання протиправними дій (бездіяльності) Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради щодо відмови у наданні пільг щодо 50% знижки плати за користування комунальними послугами, які передбачені ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII для учасників війни;

- зобов`язати Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради надати позивачу ОСОБА_1 пільги щодо 50% знижки плати за користування комунальними послугами з 13.08.2020 (з дня відмови в прийняття заяви та пакету документів), незалежно від величини доходу пільговика за попередні 6 місяців;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку в Єдиному державному реєстрі осіб, які мають право на пільги, як учасник війни з 06.03.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що має право на 50-процентну знижку плати за користування комунальними послугами згідно ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" 13.08.2020 звернулась у ЦНАП - Соціальний офіс «Мультицентр» по АДРЕСА_3 та надала спеціалісту Департаменту соціального захисту пакет документів для оформлення пільг на оплату комунальних послуг. Проте, співробітник Департаменту соціального захисту відмовилась приймати документи. 13.09.2020 письмово звернулася до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, після чого одержала відповідь Ш-118100 від 18.09.2020, в якій зазначено, що пільги учасникам війни надаються за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика з розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців не перевищує величину доходу, який дає право на додаткову соціальну пільгу (2940 грн.). Вважає, що листом Ш-118100 від 18.09.2020 протиправно відмовлено в законному праві на 50-процентну знижку плати за користування комунальними послугами, у зв`язку з чим звернулась до суду цим з позовом.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до заповненої та підписаної форми «1-пільга» ОСОБА_1 зареєстрована в ЄДАРП без отримання пільг на житлово-комунальні послуги з 06.03.2020. Згідно облікових даних департаменту ОСОБА_1 з питання визначення права на отримання пільг по сплаті за житлово-комунальні послуги в установленому законом порядку, після реєстрації в ЄДАРП в березні 2020 року, не зверталась. За вказаних обставин, рішення щодо надання пільг по сплаті за житлово-комунальні послуги чи відмови в наданні пільг по сплаті за житлово-комунальні послуги уповноваженим органом соціального захисту населення, тобто департаментом, не приймалось. Відповідь департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради на звернення, яке надійшло від ОСОБА_1 до Контактно-комунікаційного центру 16.09.2020, яку долучено до матеріалів справи не є належним та допустимим доказом звернення до відповідача в установленому законом порядку.

Ухвалою суду від 07.10.2020 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 29.10.2020 витребувано від Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради належним чином засвідчену копію справи ОСОБА_1 та письмові пояснення щодо отримання ОСОБА_1 пільг на житлово-комунальні послуги до 06.03.2020.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Відповідно до посвідчення від 03.03.2020 серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни.

13.09.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила дати оцінку правомірності дій підлеглих співробітників та зобов`язати територіальний відділ по роботі з громадянами Лівобережного району прийняти документи та надати пільги, встановлені законодавством України. Про прийняте рішення просила повідомити згідно Закону "Про звернення громадян" та надати відповідь на електронну адресу, а також поштою за місцем проживання.

Листом від 18.09.2020 №Ш-118100 відповідач повідомив позивача про необхідність надати пакет документів, передбачених Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117. Питання надання або відмову у наданні пільги буде розглянуто протягом 10 днів з дня отримання повного пакету документів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначається Законом України від 22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-ХІІ).

Статтею 1 Закону №3551 передбачено, що цей закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Перелік пільг, які надаються учасникам війни, встановлений ст.14 Закону №3551, в тому числі, 50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

З 01.07.2015 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №389, якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї (далі - Порядок №389), який визначає механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги.

Відповідно до п.2 Порядку №389 його дія, зокрема, поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»: учасники війни; особи, на яких поширюється чинність зазначеного Закону; особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдови (вдівці) та батьки померлих осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною).

Згідно з п.3 Порядку №389 пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Відповідно до п.5 Порядку №389 до сукупного доходу сім`ї пільговика включаються нараховані: пенсія; заробітна плата; грошове забезпечення; стипендія; соціальна допомога (крім частини допомоги при народженні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, частини допомоги при усиновленні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, допомоги на поховання, одноразової допомоги, яка надається відповідно до законодавства або за рішеннями органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємств, організацій незалежно від форми власності); доходи від підприємницької діяльності.

Слід зазначити, що врахування середньомісячного сукупного доходу сім`ї при наданні пільг учасникам війни було передбачено частиною 6 статті 14 Закону №3551, зокрема встановлено, що пільги, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 18.12.2018 №12-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, частину шосту статті 14, частину другу статті 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII, зі змінами.

Суд зазначає, що в разі якщо середньомісячний сукупний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, низка пільг учасникам війни, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, не надається. Тобто, наслідком запровадження умови для надання окремих пільг стало їх скасування для певного кола осіб.

Суд враховує позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні від 18.12.2018 №12-р/2018, відповідно до якого, забезпечення державою соціального захисту осіб, які відповідно до обов`язку, покладеного на них частиною першою статті 65 Конституції України, захищали Вітчизну, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України, та членів їхніх сімей згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України в поєднанні з частиною першою цієї статті означає, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону №3551, не має залежати від матеріального становища їхніх сімей та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави.

Розглянувши справу та законодавство України у сфері соціального захисту громадян, Конституційний Суд України дійшов висновку, що рівноцінної заміни або компенсації скасованих пільг для учасників війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, законодавець не передбачив. Обмеження або скасування положеннями Закону №76, які є предметом конституційного контролю, пільг, установлених Законом №3551, фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України, щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей.

Отже, пп.1,3, абз.2 пп.2 п.9 розділу I Закону №76 знижено досягнутий рівень соціального захисту учасників війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною. У зв`язку з цим абзац другий підпункту 1, абзац другий підпункту 2, абзаци другий, третій, четвертий підпункту 3 пункту 9 розділу I Закону №76, якими виключено положення Закону №3551 щодо пільг на проїзд для учасників війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, та частина шоста статті 14, частина друга статті 16 Закону №3551, якими встановлено умову для отримання окремих пільг, суперечать частинам першій, п`ятій статті 17 Основного Закону України.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Окрім того, відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.12.2018 №12-р/2018 встановлено, що частина шоста статті 14, частина друга статті 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII, зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 18.03.2019р.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги, що Рішення Конституційного Суду України №12-р/2018 набрало чинності 18.03.2019, тому починаючи з 19.03.2019 застосуванню підлягають положення частини першої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ, чинної до внесення змін Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII.

Аналізуючи вищенаведені правові норми, слід звернути увагу на те, що починаючи з 19.03.2019 при наданні пільг учасникам війни, в тому числі позивачу, не враховується умова, яка була передбачена частиною 6 статті 14 Закону №3551, зокрема, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців має не перевищувати величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Проте, судом встановлено, що позивач до відповідача з заявою про призначення зазначеного види пільги не зверталась, та, відповідно, відповідач будь-яке рішення з питання надання позивачу пільги не приймав.

Суд не приймає заяву позивача від 13.09.2020 як належний доказ звернення до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради щодо надання пільги, передбаченої п.5 ч.1 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки за змістом зазначеної заяви позивач просить дати оцінку правомірності дій підлеглих співробітників та зобов`язати територіальний відділ по роботі з громадянами Лівобережного району прийняти документи та надати пільги, встановлені законодавством. При цьому, позивач не зазначає яку з перелічених в ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пільгу просить надати.

Крім того, суд зазначає, що надання пільг не є автоматичним, а потребує волевиявлення особи - подання відповідної заяви.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача щодо відмови у наданні пільг щодо 50% знижки плати за користування комунальними послугами, які передбачені ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII для учасників війни задоволенню не підлягають як передчасні.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача щодо відмови у наданні пільг щодо 50% знижки плати за користування комунальними послугами, які передбачені ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII для учасників війни, позовні вимоги про зобов`язання Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради надати позивачу ОСОБА_1 пільги щодо 50% знижки плати за користування комунальними послугами з 13.08.2020 (з дня відмови в прийняття заяви та пакету документів), незалежно від величини доходу пільговика за попередні 6 місяців також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними.

Отже, заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 840,80 грн. (квитанція №51858 від 29.09.2020).

Відповідно до посвідчення від 03.03.2020 серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни.

Згідно з ч.2 ст.22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Позивач звернувся до суду з підстав порушення його соціальних прав, а отже звільнений від сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Разом з тим, суд вважає за необхідне наголосити, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

З огляду на викладене вище та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 241-243, 245, 246, 257, 258, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департамента соціального захисту населення Маріупольської міської ради (87555, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Миру,буд.70, ) про визнання протиправними дій (бездіяльності) Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради щодо відмови у наданні пільг щодо 50% знижки плати за користування комунальними послугами, які передбачені ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII для учасників війни; зобов`язання Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради надати пільги щодо 50% знижки плати за користування комунальними послугами з 13.08.2020 (з дня відмови в прийняття заяви та пакету документів), незалежно від величини доходу пільговика за попередні 6 місяців - відмовити.

Повне судове рішення складено 04.12.2020.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Т.В.Загацька