Справа № 447/1856/20
Суддя: Бачун О. І.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/447/39/20
Справа №447/1856/20

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

03.12.2020 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючої судді Бачуна О.І.

за участю секретаря Тремба І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП 18 №851022 від 03.07.2020,-

встановив:

15.07.2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДП 18 №851022 від 03.07.2020про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП . В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 03.07.2020 року інспектором взводу роти №3 батальйону УПП у Львівській області ДПП Павлик С.А. було винесено постанову серії ДП 18 № 851022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП. Згідно даної постанови він, будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан вуличної мережі в м.Миколаїв, не вжив заходів щодо ліквідації недоліків вулично-шляхової мережі у вигляді вибоїни глибиною 4-9см. по вулиці Мазепи,136 та невідповідності ДСТУ -4100 дорожнього знаку 2.1. на перехресті вулиць Устияновича та Шевченка, чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг п.3.1.1 ДСТУ 3587-97 ДСТУ, ст.12 ЗУ «Про дорожній рух» п. 1.5 ПДР України. Наголошує на тому, що Акт обстеження вулично-шляхової мережі йому для ознайомлення не надавався, жодного документу він не підписував, тому йому невідомо, які саме порушення були допущені при утриманні автомобільної дороги. Просить позов задовольнити, скасувати постанову серії ДП 18 № 851022.

Ухвалою судді Миколаївського районного суду Львівської області від 15.07. 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

Ухвалою судді Миколаївського районного суду Львівської області від 15.07. 2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

В судове засідання позивач не прибув, хоча про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить позовну заяву залишити без задоволення, оскільки для постанова про адміністративне правопорушення була винесена інспектором відповідно до вимог ст. 283 КУпАП і зауваження позивача на відсутність конкретних норм, які були порушені не відповідають дійсності, оскільки постанова містить посилання на порушення п.1.5. ПДР, та бланкетне посилання до Акта обстеження вулично-шляхової мережі, який в свою чергу містить інформацію про конкретні норми і пункти ДСТУ, які були порушені. Щодо покликання позивача на не ознайомлення та відсутність Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, представник відповідача звертає увагу суду, що додано Акт обстеження вулично-шляхової мережі. Позивач відмовився підписувати постанову та акт. Просить позовну заяву залишити без задоволення

02.10.2020 Позивачем подано до суду відповідь на відзив.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.07.2020 року інспектором взводу роти №3 батальйону УПП у Львівській області ДПП Павлик С.А. було винесено постанову серії ДП 18 № 851022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Згідно даної постанови ОСОБА_1 будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан вуличної мережі в м.Миколаїв, не вжив заходів щодо ліквідації недоліків вулично-шляхової мережі у вигляді вибоїни глибиною 4-9см. по АДРЕСА_1 та невідповідності ДСТУ -4100 дорожнього знаку 2.1. на перехресті вулиць Устияновича та Шевченка, чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг п.3.1.1 ДСТУ 3587-97 ДСТУ, ст.12 ЗУ «Про дорожній рух» п. 1.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Згідно вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, пунктом 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП, до неї необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою, зокрема, п.1 про пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

При цьому, представлений представником відповідача акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 03.07.2020р. та вимога/припис від 03.07.2020 №737 не містить підпису ОСОБА_1 про одержання, а посилання відповідача про те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису не знайшла свого підтвердження, оскільки не складено акт в присутності свідків про відмову від отримання постанови, акту та припису. Підпис позивача про ознайомлення з вказаним Актом обстеження відсутній.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений, тому таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що оформлення матеріалів та складання постанови серії ДП18 № 851022 від 03.07.2020 року виконані з порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, а винесення постанови серія ДП18 № 851022 від 03.07.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 140 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1 020 грн., до спливу строків на виконання Вимоги (Припису) № 737 від 03.07.2020 року ( 12 діб), було передчасним.

Крім цього, зі змісту ч. 1 ст. 140 КУпАП вбачається, що суб`єкт вказаного адміністративного правопорушення - спеціальний, а саме: посадова особа, відповідальна за утримання автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд.

Згідно зі статтею 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Враховуючи зазначену норму, суд вважає за необхідне вказати, що у справах про притягнення до відповідальності посадових осіб постанова, окрім об`єктивної сторони правопорушення з посиланням на правила, норми чи стандарти, які порушені, має містити відомості про те, яку посаду обіймає посадова особу, які службові обов`язки на неї покладено та якими доказами підтверджуються вказані обставини.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за стан доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування, якість робіт з реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом, цільове використання бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування.

У відповідності до приписів частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд вважає, що постанову серії ДП 18 № 851022 від 03.07.2020 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 20, 44, 72, 77, 241, 243-246, 271, 286 КАС України суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серія ДП 18 № 851022 від 03.07.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 1020грн. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Бачун О. І.