Справа № 513/635/20
Суддя: Рязанова К. Ю.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 513/635/20
Провадження № 2-а/513/13/20
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року Саратський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Рязанової К.Ю.,

за участю секретаря Фабрикатор Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт.Сарата адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності незаконною, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд:

- визнати постанову про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №628689, яка винесена 04 серпня 2020 року інспектором поліції про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП незаконною;

- провадження по адміністративній справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 04 серпня 2020 року, приблизно о 14 годині 43 хвилини, на своєму автомобілі марки GЕЕLУ ЕМGRАNТ 7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пасажиром повертався з м. Одеси додому, до с. Крива Балка Саратського району Одеської області. Приблизно на 24 - 25 км вищезазначеної автодороги, у зв`язку з великим потоком автомобілів, великою завантаженістю автодороги, позивач опинився у складі автоколони, яка рухалася в сторону с. Маяки. Також була дуже завантажена автотранспортом і зустрічна полоса автодороги. Позивач зазначає, що фактично автомобілі рухалися з невеликою швидкістю, приблизно 75 - 80 км/год, а не доїжджаючи до с. Розселенець Біляївського району, автоколона збавила швидкість, в тому числі і позивач. В село автоколона в`їхала зі швидкістю приблизно 40 - 45 км/год, заздалегідь усі водії автоколони по автодорозі були вже попереджені про те, що на автодорозі швидкість контролюється працівниками патрульної поліції.

Позивач був зупинений поліцейським, який показав результати прибору «Радар», згідно яких позивач на горі, біля дорожнього знаку 5.45 «початок населеного пункту», рухався зі швидкістю 82 км/год, чим перевищив допустиму швидкість на 32 км/год.

Позивач зазначає, що порушення п.12.4 Правил дорожнього руху не вчиняв, фактично він їхав не селом, а автодорогою М-15 «Одеса Рені», яка проходить через село Розселенець, що формально можливо назвати «через село», у зв`язку з наявністю на автодорозі дорожнього покажчика 5.45, але з правої сторони по ходу руху, будь-яких споруд, будівель немає, чисте поле. З лівої сторони дороги, по ходу руху у сторону с.Маяки, село починається за 150-200 метрів від дороги. Швидкісний режим не порушував, оскільки рухався до покажчика населеного пункту зі швидкістю 82 км/год, а після проїзду дорожнього покажчика - зі швидкістю 40-45 км/год.

Крім того, позивач зазначив, що інкриміноване йому правопорушення не зрозуміле; поліцейськими не складався протокол про адміністративне правопорушення, а з оскаржуваною постановою позивач не згоден, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом про її оскарження.

Відповідачем 09 вересня 2020 року на адресу суду було надіслано відзив на позовну заяву з додатками, в якому зазначено, що 04 серпня 2020 року інспектором роти №7 батальйону №2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Ситник Р.Ю., була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО № 628689 щодо позивача, в якій зазначено, що 04 серпня 2020 року о 14 годині 43 хвилини за адресою: Одеська область, Біляївський район, с.Розселенець, автодорога М-15, 26 км, позивач керував автомобілем «GEELY EMEGRAND 7» реєстраційний номер НОМЕР_1 зі швидкістю 82 км/год в зоні дії дорожнього знаку 5.45, перевищив максимальну швидкість на 32 км/год (швидкість зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху транспортного засобу TruCam 000663), чим порушив вимоги пункту 12.4 Правил дорожнього руху, тим самим позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

08 жовтня 2020 року позивач надав відповідь на відзив, відповідно до якої вказав, що швидкість його автомобілю, якщо вважати з наданих до відзиву фото - та відео матеріалів, зафіксована до дорожнього знаку с. «Розселенець», згідно якого на даній ділянці дороги, швидкість руху автотранспорту, дозволена до 90 км/год. Також позивач зазначає, що фактично не відомо конкретно, на якому місці автодороги була зафіксована швидкість його автомобілю, оскільки відомі лиш географічні дані - довгота і широта, але ці дані лиш підтверджують про географічне розташування населеного пункту, а не місце скоєння правопорушення. Лазерним вимірювачем зазначена відстань від місця знаходження співробітника поліції, який вимірював швидкість автомобілів (місце розташування лазерного вимірювача) до місця руху автомобілю 277,3 м, але де сама та точка, де знаходився автомобіль на момент фіксації швидкості, до початку населеного пункту або в межі населеного пункту, не відомо, тому висновок співпрацівника поліції про скоєння ним адміністративного правопорушення шляхом перевищення швидкості автомобілю, несе обманливий характер. Дані лазерного вимірювача швидкості не є достатніми для висновку про наявності у водія складу правопорушення. Крім того, фактично 26 км автодороги М-15 «Одеса Рені» починається за населеним пунктом села Розселенець, якщо їхати із сторони м. Одеси, тому на дану частку дороги обмеження швидкості на 26 км відсутнє. В постанові зазначено скоєння правопорушення на 26 км, однак якщо зіставити зазначене місце скоєння правопорушення 26 км автодороги з фактичним розташуванням 26-го кілометра автодороги, то ніяким чином не можливо утверджувати про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто перевищення швидкості у населеному пункті.

Позивач у судовому засіданні просив позов задовольнити у повному обсязі та вказав, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є не конкретизованою: не зрозуміло, від якої точки відстань працівниками поліції визначено у 277 м, від дорожнього знаку чи поліції; не зрозуміло, де точка, в якій знаходився автомобіль на момент фіксації швидкості, у зв`язку з чим факт порушення є недоведеним.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак надав до суду відзив, відповідно якого просив адміністративний позов залишити без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених статтею 205 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та зібрані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 04 серпня 2020 року серії ДОП18 №628689, винесеною інспектором роти №7 батальйону №2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Ситником Р.Ю., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови позивач, керуючи транспортним засобом GЕЕLУ ЕМGRАND 7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 04 серпня 2020 року о 14:43 год. в с. Розселенець, Біляївського району Одеської області на 26 км автошляху М-15 «Одеса Рені», керуючи автомобілем рухався зі швидкістю 82 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 32 км/год. Швидкість вимірювалася за допомогою приладу "TruCam", серійний номер 000663. Своїми діями позивач порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Нормами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, уповноваженими працівниками підрозділів патрульної служби Національної поліції надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, у тому числі передбачені частиною першою статті 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Аналогічний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 у справі № 522/6111/16-а (№ К/9901/11751/18).

Відтак, доводи позивача щодо того, що інспектор був зобов`язаний скласти протокол про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Згідно п. 1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

Відповідно до п. 10.7.39 ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» знаки 5.45 «Початок населеного пункту» і 5.46 «Кінець населеного пункту» потрібно застосовувати для позначення населеного пункту (відповідно початку та кінця), в якому чинні спеціальні вимоги, що регулюють порядок руху в населених пунктах, та встановлювати на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» визначає найменування та початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону Українм «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, керуючи автомобілем GЕЕLУ ЕМGRАND 7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевищив швидкість руху в населеному пункті с. Розселенець, Біляївського району, Одеської області на 32 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, у ході розгляду даної справи необхідно встановити, чи здійснювався позивачем рух на транспортному засобі зі швидкістю, що перевищує п`ятдесят кілометрів на годину та саме в межах населеного пункту.

Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зігдно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

На обґрунтування власної правової позиції відповідачем до суду надано диск з відеозаписом з лазерного вимірювача швидкості ТruСаm ТС 000663, та роздруківку фото файлу _NF000_0804_144344.jmf, які, на думку суб`єкта владних повноважень, підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення та правомірність прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За результатами аналізу диску з зображенням файлу та роздруківки фото файлу _NF000_0804_144344.jmf вбачається, що на них зафіксовано зображення автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 , який відповідає державному номеру транспортного засобу позивача. Вказаний транспортний засіб рухався із швидкістю 82 км/год, яка виміряна за допомогою приладу ТruСаm ТС000663, вимірювач застосовано на автодорозі М15 26 км, його географічні координати широта 46°27'58.90"N, довгота: 30°26'16.02"E.

Згідно з даними з інтернет-сервісу Google Maps точка за координатами широта: 46°27'58.90"N, довгота: 30°26'16.02"E знаходиться на автодорозі М-15 «Одеса Рені» в межах населеного пункту с.Розселенець, Біляївського району, Одеської області.

Позивач вказує на те, що дорожній знак 5.45 «Розселенець» розташований на 25 км, а з фото-файлу вбачається, що на ньому зафіксовано зображення автомобіля на 26 км дороги, тобто після того як зона дії знаку 5.45 «Розселенець» припинена. Разом з тим, на фото-файлі вказано наступну інформацію: ID - 0002888, name - ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , тобто інформацію про точку, з якої здійснювалась вимірювання. На запитання суду, чи зупинили автомобіль позивача до знаку 5.45 «Розселенець» на білому фоні, або після знаку, позивач відповіді не надав, вказавши, що питання є незрозумілим. Тобто, позивачем не надано повних та достовірних пояснень з питань, які ставляться судом, з метою з`ясування обставин справи.

Тобто, позивач рухався зі швидкістю 82 км/год в межах населеного пункту с. Розселенець, Біляївського району, Одеської області, що свідчить про правомірність притягнення позивача до відповідальності, належних та допустимих доказів, які спростовують факт перевищення позивачем швидкості в межах населеного пункту, позивачем не надано.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Порушення визначеного Правилами дорожнього руху обмеження швидкості руху, встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу, без впливу людського фактору та свідчить про перевищення позивачем дозволеної швидкості руху, за що передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу.

Стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 та доводів позивача, що дані лазерного вимірювача швидкості не є достатніми для висновку про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05 квітня 2012 року № 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки. До вказаного переліку було включено засіб вимірювальної техніки - «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який на підставі вказаного наказу було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У З197-12.

На підставі вищевикладеного, 29 серпня 2012 року лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-МІ/1-2903-2012.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Виходячи з вищевказаних положень, у разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх подальше серійне виробництво або ввезення нових пристроїв на територію України.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Крім того, новим законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05 червня 2014 року № 1314-УІ (набрав чинності 01 січня 2016 року), не передбачено повторного проходження вищезгаданої процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, такої процедури, як «сертифікація», взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України.

Також необхідно зауважити, що відповідно до п. 3 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 липня 2016 року № 1161, який є чинним, зберігання інформації про затверджені типи засобів вимірювальної техніки, внесені в установленому порядку до набрання чинності новим Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, як і формування та ведення вказаного реєстру, здійснювалося до 01 січня 2019 року.

При цьому, так як прилади TruСАМ, які знаходяться в розпорядженні та користуванні Департаменту патрульної поліції та його структурних (територіальних) підрозділів були введені в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, то, відповідно, їх подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства.

Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки.

Відповідно до ст. 17 «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05 червня 2014 року № 1314-VІ (набрав чинності 01 січня 2016 року) законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Для всіх законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, згідно наказу Мінекономрозвитку від 13 жовтня 2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочні інтервали. В тому числі це стосується вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційних, до яких відноситься і вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LТІ 20/20 ТruСАМ. Міжповірочний інтервал для нього становить 1 рік.

Відповідно до відомостей Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16655, від 30 вересня 2019 року, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів ТruСАМ LТІ 20/20 № ТС000663 відповідає вимогам, технічна документація на вимірювач, зазначене свідоцтво є чинним до 30 вересня 2020 року.

Згідно з експертним висновком НДЦ «ТЕЗІС» НТУУ «КПІ» механізми технічного захисту інформації лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів ТruСАМ LТІ 20/20 відповідає вимогам нормативних документів системи технічного захист інформації в Україні. Додаткове роз`яснення наведено у відповіді Міністерства економічного розвитку та торгівлі від 22 лютого 2019 року вих.№3423-07/8165-03.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc. (серійний номер ТС 000663) також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Таким чином, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Тобто, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16655 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LT1 20/20 № TC000663 до застосування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її визнання незаконною і скасування та закриття провадження за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення немає.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №628689 від 04 серпня 2020 року, оскільки вказана постанова була винесена правомірно, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 77, 78, 90, 242-246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 251, 280, 283 КУпАП, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності незаконною та закриття провадження - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К. Ю. Рязанова