Справа № 818/783/16
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року Справа № 818/783/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Діски А.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Івах Я.А.,

представника позивача - Бабича М.В.,

представника відповідача - Сумцової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/783/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд-Петролеум" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Голд-Петролеум" (далі - позивач, ТОВ "Голд-Петролеум") звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.10.2015, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 362500,00 грн., з яких 290000,00 грн за основним платежем та 72500,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач мотивував свої позовні вимоги тим, що відповідачем була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Голд-Петролеум" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.02.2012 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, за наслідками якої було складено Акт за № 387/18-17-22-0005/31268958 від 14.09.2015. У акті перевірки податковий орган дійшов висновку про формування позивачем податкового кредиту з ПДВ за операціями із ТОВ "Лусін" без належного документального підтвердження здійснення таких господарських відносин. На підставі акту перевірки відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Позивач зазначає, що відповідачу при проведенні перевірки було надано всі документи на підтвердження правомірності формування податкового кредиту по господарським операціям з ТОВ "Лусін". Відповідно, на переконання позивача, висновки відповідача про порушення ТОВ "Голд-Петролеум" вимог ст.198 ПК України є безпідставними.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 07.09.2016, залишеною без зміни ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2016 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд-Петролеум" до Шосткинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення було задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Шосткинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області № від 27 жовтня 2015 року на суму 362500,00 грн, з яких 290000,00 грн - за платежем - податок на додану вартість, 72500,00 грн - штрафні санкції.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24.04.2020 Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 07.09.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2016 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд. Скасовуючи судові рішення Верховний Суд вказав, що судами попередніх інстанцій, не надано правової оцінки всім обставинам, з якими контролюючий орган пов`язує порушення позивачем податкового законодавства. Відповідно до ч. 5 ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

06.05.2020 справа надійшла до Сумського окружного адміністративного суду, автоматизованою системою документообігу суду справа розподілена судді Дісці А. Б .

Ухвалою суду від 12.05.2020 прийнято та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.06.2020 було замінено відповідача - Шосткинську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Сумській області її правонаступником, яким є ГУ ДПС у Сумській області.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог з урахуванням обставин, викладених у письмовому запереченні (а.с.48-49).

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.09.2015 відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Голд-Петролеум" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, за результатами якої було складено Акт за № 387/18-17-22-0005/31268958 від 14.09.2015 р. (т. 1 а.с.8-37).

Перевіркою було встановлено порушення норм податкового законодавства, зокрема, :

- абз. 2 п. 181.1 ст. 181, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, за рахунок чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті в сумі 290081 грн., в т.ч. за липень 2013 в сумі 81 грн., за березень 2014 в сумі 50000 грн., за червень 2014 в сумі 73333, за липень 2014 в сумі 166667 грн.

Як було встановлено податковим органом, ТОВ "Голд-Петролеум" неправомірно було сформовано податковий кредит по господарських операціях з ТОВ "Лусін" з придбання суміші вуглеводів бензино-лігроїнової фракції на суму ПДВ 290081 грн.

27.10.2015 Шосткинсьткою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ "Голд-Петролеум" по податку на додану вартість на загальну суму 362601 грн., з них: 290081 - основного платежу та 72520 грн.

Позивач частково визнав донарахований податок на додану вартість за липень 2013 року - 81 грн. та штрафну санкцію на суму 20 грн. З урахуванням заяви позивача про уточнення позовних вимог (а.с.69-70), позивач вважає протиправним та просить скасувати податкове повідомлення-рішення Шосткинської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області № від 27.10.2015 на суму 362500,00 грн, з яких 290000,00 грн - за платежем - податок на додану вартість, 72500,00 грн - штрафні санкції.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно вимог ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (підпункт а).

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з п.п. 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту з ПДВ виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкового кредиту, а покупця - права на його формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Судом встановлено, що 17.06.2013 між ТОВ "Лусін" (постачальник) та позивачем (покупець) укладено договір поставки №39, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця нафтопродукти (товар), а покупець прийняти та оплатити товар відповідно до умов договору (т.1 а.с. 73-74).

Постачальник зобов`язується передати у власність покупця нафтопродукти за умови оплати їх вартості, оформлення накладних та інших документів, які є невід`ємною частиною договору. При передачі нафтопродуктів постачальник на вимогу покупця надає сертифікати відповідності заводу виробника з переліком найменування нафтопродуктів. Постачальник зобов`язаний повідомити покупця про відвантаження товару протягом однієї доби після отримання відвантажувальної відомості вантажовідправника (підпункти 2.1.1-2.1.3 пункту 2.1 договору).

У відповідності до пункту 3.1 договору якість товару, що поставляється, повинна відповідати технічним умовам і державним стандартам, діючим на території України й підтверджуватися паспортом (сертифікатом) якості заводу виробника.

Згідно пункту 4.1 договору відвантаження товару здійснюється на підставі заявки покупця в якій зазначається вид нафтопродукту, його кількість та умови відвантаження. Підтвердженням факту направлення заявки є оплата товару та його відвантаження.

Оплата здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на умовах 100% передплати, а в інших випадках умови оплати узгоджуються додатковою угодою.

На підтвердження здійснення господарських операцій за вказаним договором позивачем було надано:

- видаткові накладні: №ЛУ3103/03 від 31.03.2014 на суму 300000,00грн., №ЛУ2706/05 від 27.06.2014 на суму 269924,50грн., №ЛУ2606/05 від 26.06.2014 на суму 170000,00грн., №ЛУ2507/04 від 25.07.2014 на суму 243555,00грн., №ЛУ2507/02 від 25.07.2014 на суму 264557,75грн., №ЛУ2507/01 від 25.07.2014 на суму 247650,00грн., №ЛУ2507/03 від 25.07.2014 на суму 244236,65грн.;

- податкові накладні: №67 від 31.03.2014, №73 від 27.06.2014, №68 від 26.06.2014, №96 від 25.07.2014, №94 від 25.07.2014, №93 від 25.07.2014, №95 від 25.07.2014,

- товарно-транспортні накладні №ЛУ3103/03 від 31.03.2014, №ЛУ-2706/05 від 27.06.2014, №ЛУ-2606/05 від 26.06.2014, №ЛУ-2507/04 від 25.07.2014, №ЛУ-2507/02 від 25.07.2014, №ЛУ-2507/01 від 25.07.2014, №ЛУ-2507/03 від 25.07.2014;

- оборотно-сальдову відомість та платіжні доручення: №585 від 24.04.2015 на суму 50000,00грн., №619 від 07.05.2015 на суму 25000,00грн, №632 від 15.05.2015 на суму 25000,00грн., №657 від 04.06.2015 на суму 10000,00грн, №666 від 08.06.2015 на суму 5000,00грн., №804 від 16.07.2015 на суму 28000,00грн., №895 від 20.08.2015 на суму 20000,00грн., №896 від 21.08.2015 на суму 20000,00грн., №898 від 26.08.2015 на суму 20000,00грн., №1104 від 12.11.2015 на суму 10000,00грн., №1105 від 13.11.2015 на суму 5400,00грн. (загальна сума 218400,00грн.) (т. 1 а. с. 76-117).

Водночас слід зазначити, що складені за результатами господарських операцій первинні документи повинні підтверджувати і розкривати суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. В інакшому випадку, такі документи не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей формування даних бухгалтерського та, відповідно, податкового обліку.

Так, за правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Так, в ході проведення перевірки відповідачем направлявся запит від 02.09.2015 №7122/10/18-17-22-0213 щодо доцільності придбання, зберігання та використання в господарській діяльності суміші вуглеводнів бензино-лігроїнової фракції (т. 1 а.с. 64). Проте підприємством не було надано відповіді на вказаний запит. Як і не було проведено інвентаризацію залишків суміші вуглеводнів бензино-лігроїнової фракції на лист відповідача від 04.09.2015 №7142/10/18-17-22-0213 (т.1 а.с. 63 зв.). Зазначені обставини представником позивача в судовому засіданні не заперечувались.

Наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 № 281/171/578/155 було затверджено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Пунктом 5.2 Інструкції врегульовано порядок приймання нафти і нафтопродуктів під час надходження залізничним транспортом; пунктом 5.4 - порядок приймання нафти і нафтопродуктів під час надходження автомобільним транспортом.

Представник вантажовідправника, який перебуває з одержувачем у різних населених пунктах, зобов`язаний прибути не пізніше триденного строку після отримання повідомлення, за винятком випадків, коли для прибуття транспортом необхідно більше часу (у такому разі строк для прибуття дорівнює часу, необхідному для безпечного руху транспорту), якщо більший строк не обумовлено відповідним договором. Представник вантажовідправника зобов`язаний мати довіреність на право участі в прийманні нафти та/або нафтопродуктів за кількістю, що надійшла (підпункт 5.2.10 Інструкції).

За змістом підпункту 5.4.1 Інструкції перевезення нафтопродуктів автомобільним транспортом здійснюється згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 року № 363, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568, та Державними стандартами України 27352-87 щодо автотранспортних засобів для заправки та транспортування нафтопродуктів.

Пунктом 6.1 Інструкції передбачено, що на всіх підприємствах ведеться облік нафти і нафтопродуктів із записом у журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 7-НП (додаток 6) (на НПЗ у спеціальних регістрах складського обліку) для кожного резервуара з відображенням усіх технологічних операцій, що здійснюються кожною зміною. Сторінки журналу нумеруються, шнуруються і скріплюються печаткою та підписом керівника підприємства (організації).

Відповідно до підпунктів 7.5.2, 7.5.4 Інструкції відпуск нафти або нафтопродуктів до мір повної місткості здійснюється лише за наявності свідоцтва про її повірку. Нафтопродукти відпускаються у технічно справну та чисту тару відповідно до вимог ДСТУ 4454 після пред`явлення представником вантажоодержувача доручення і свідоцтва про повірку автоцистерни.

Разом з тим, статтею 1 Закону України "Про перевезення небезпечних вантажів" від 06.04.2000 №1644-III (далі - Закон № 1644-III) передбачено, що небезпечний вантаж - речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності, які внаслідок притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під час перевезення спричинити вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об`єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду довкіллю, а також призвести до загибелі, травмування, отруєння людей, тварин і які за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за результатами випробувань в установленому порядку залежно від ступеня їх впливу на довкілля або людину віднесено до одного з класів небезпечних речовин.

Відповідно до Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ) визначено класи небезпечних вантажів, зокрема, Клас 3: Легкозаймисті рідини, до яких відносяться, серед іншого, нафтопродукти.

Пунктом 1.4 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених Наказом МВС України від 26.07.2004 № 822, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.08.2004 за № 1040/9639 (далі - Правила, чинні на час виникнення спірних правовідносин) небезпечні вантажі дозволено перевозити автомобільним транспортом тільки у випадках, якщо вони згідно з вимогами ДОПНВ і цих Правил допущені до перевезення та коли всі вимоги щодо перевезення таких вантажів виконані.

Згідно пункту 6.9.1 Правил на всі транспортні засоби, придатні до перевезення небезпечних вантажів, Державтоінспекцією МВС України оформлюється свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів (далі - свідоцтво). Свідоцтво виконується на стандартному форматі А4 (210 Ч 297 мм), має білий колір з рожевою діагональною смужкою.

Водії транспортних засобів, що здійснюють перевезення небезпечних вантажів, проходять курс спеціальної підготовки. Водію після закінчення спеціальної підготовки та вдалої здачі іспиту, що відповідає вимогам ДОПНВ, Державтоінспекцією МВС України видається свідоцтво про підготовку, що відповідає зразку, наведеному в додатку 5 до цих Правил (підпункти 7.1.1, 7.1.5 пункту 7.1 Правил).

У відповідності до пункту 9.1 Правил під час перевезення небезпечних вантажів на транспортній одиниці, крім перелічених у Правилах дорожнього руху, мають бути такі документи: а) товаротранспортний документ на небезпечні вантажі; б) свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів; в) свідоцтво ДОПНВ про підготовку водія або ДОПНВ-свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі; г) письмові інструкції.

Отже, до документального підтвердження господарських операцій з поставки нафтопродуктів існують додаткові вимоги.

Суд зазначає, що з урахуванням специфіки товару (нафтопродукти), що був предметом укладеного в охоплений перевіркою період договору поставки, позивачем не надано доказів, що підтверджують виконання відправником небезпечних вантажів обов`язків, визначених Інструкцією та Правилами, як не надано й відповідних свідоцтв та дозволів.

Так само позивачем не було надано сертифікатів відповідності, паспортів якості, хоча відповідний обов`язок їх надання передбачений умовами договору поставки та на необхідності подання яких наполягав відповідач.

Не знайшли свого спростування в ході розгляду справи доводи відповідача щодо не підтвердження зберігання (наявність спеціальних сховищ, ємностей) та використання придбаного товару у господарській діяльності Товариства.

Крім того, як зазначалось, оплата товару мала здійснюватися на підставі виставленого рахунку на умовах 100% передплати, а в інших випадках умови оплати мали узгоджуватися додатковою угодою до договору, проте, позивачем сплачено лише 218400,00грн. (сума поставки 1740000,00грн.), при цьому додаткової угоди про зміну умов оплати суду не подано. Також суду не було надано і доказів повної оплати товару, яка за твердженням представника позивача до цього часу не здійснена.

Згідно ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд зазначає, що ухвалою від 12.05.2020 було зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Голд-Петролеум" у 15-денний строк з дня вручення даної ухвали надати суду письмові пояснення щодо питань, зазначених у постанові Верховного Суду від 24.04.2020, а також надати суду додаткові докази, у тому числі: сертифікати відповідності, паспорти якості товару, докази, що підтверджують виконання відправником небезпечних вантажів обов`язків, визначених Інструкцією та Правилами, відповідні свідоцтва та дозволи, а також докази на підтвердження зберігання (наявність спеціальних сховищ, ємностей) та використання придбаного товару у господарській діяльності позивача; а також доказів повної оплати за поставлений товар.

У судовому засіданні було оголошено перерву до 01.07.2020 та провторно зобов`язано позивача надати додаткові пояснення та докази.

Ухвалою від 01.07.2020 повторно зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Голд-Петролеум" у 5-денний строк з дня вручення даної ухвали надати суду письмові пояснення та вищезазначені докази.

07.07.2020 представником позивача було подано суду письмові пояснення, у яких зазначається, що первинні документи за господарськими операціями ТОВ "Голд-Петролеум" за 2013-2014 роки, які було витребувано ухвалою суду від 01.07.2020, зберігались на підприємстві протягом 1095 днів та після спливу зазначеного строку - знищені. Крім того, вказано, що суміш вуглеводнів бензино-лігроїнової фракції було придбано з метою продажу автомобілям з низькооктановими двигунами старого зразка (ГАЗ, ЗИЛ, УАЗ) та замовлення послуг у інших суб`єктів господарювання щодо перероблення вказаної суміші у високооктановий бензин марки А-95 з подальшим продажем на оптовому та роздрібному ринку.

Водночас суд зазначає, що відповідно до пунктів 44.3-44.5 статті 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).

Згідно з п. 44.4 ст. 44 ПК України якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

Суд зазначає, що позивач з 01.07.2016 і до цього часу вживає заходи щодо оскарження податкового повідомлення-рішення за № від 27.10.2015, прийнятого за наслідками проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд-Петролеум" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014.

З урахуванням вимог ст.44 ПК України, протокольною ухвалою суду від 08.07.2020 ТОВ "Голд-Петролеум" було надано додатковий час для можливості відновлення знищених первинних документів, на які в письмових поясненнях робить посилання представник позивача, та які витребовувались ухвалою суду від 01.07.2020 та зобов`язано позивача надати додаткові докази щодо реалізації позивачем, придбаних у ТОВ "Лусін" сумішей вуглеводнів, бензино-лігроїнової фракції чи замовлення у інших суб`єктів господарювання послуг з переробки цих сумішей у високооктановий бензин марки А-95 та подальшого продажу останнього на оптовому та роздрібному ринку.

09.09.2020 позивачем суду було надано паспорт якості № 41 на суміш вуглеводнів лігроїно-газойлеївої фракції ТУ У 23.2.-5:2009 (т.2 а. с. 15). Проте суд критично оцінює вказаний доказ з урахуванням того, що датою лабораторних випробувань в ньому вказано 13.10.2014, а датований цей акт 12.10.2014 у той час як спірні операції відбувались у березні, червні та липні 2014 року.

Крім того, 23.09.2020 позивачем було надано суду копію договору надання послуг зберігання, укладеного з ТОВ "Альфа Хім Трейд" № 22/14 від 31.03.2014 з додатками №№ 1, 2, 3 та актами приймання-передачі №№ 1,2,3,4. Відповідно до цього договору позивач передав на зберігання ТОВ "Альфа Хім Трейд" суміш вуглеводнів бензино-лігроїнової фракції у кількості 204,84 т (т. 2 а. с. 37-41).

Водночас, оскільки за базами даних ДПС ТОВ "Альфа Хім Трейд" не має ні технічних, ні трудових ресурсів необхідних для здійснення господарської операції з надання послуг по зберіганню суміші вуглеводнів бензино-лігроїнової фракції, у договорі не вказано фактичного місця зберігання, а у ТОВ "Альфа Хім Трейд" відсутні власні або орендовані об`єкти, які використовуються у його господарської діяльності, основні фонди, враховуючи фізичні властивості суміші вуглеводнів бензино-лігроїнової фракції, яка має зберігатися у спеціальних сховищах (ємностях), використання яких потребує наявності відповідних дозвільних документів, а також у зв`язку із внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "Альфа Хім Трейд" 23.07.2012 відомостей щодо анульовання свідоцтва платника ПДВ і остання податкова звітність була подана за червень 2012 року, про що відповідачем було надано відповідні докази (т. 2 а.с. 53-64), протокольною ухвалою суду від 30.09.2020 було задоволено клопотання представника відповідача та зобов`язано позивача надати суду оригінал договору №22/14 від 31.03.2014 з ТОВ "Альфа Хім Трейд". Проте вимоги ухвали суду позивачем виконано не було та оригінал цього договору суду не надано.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Зважаючи на викладене, з огляду на вказані сумніви щодо відповідності копії договору №22/14 від 31.03.2014 з ТОВ "Альфа Хім Трейд" оригіналу, судом не береться до уваги надана копія цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Оскільки позивачем не надано суду належні та достатні докази неправомірності прийнятого рішення відповідачем, натомість, ГУ ДПС у Сумській області доведено його правомірність, суд робить висновок, що оскаржене податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою ці повноваження надані.

З огляду на викладені вище обставини, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд-Петролеум" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.12.2020.

Суддя А.Б. Діска