Справа № 420/8897/20
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8897/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області (; 65023, м. Одеса, вул. Льва Толстого, 6), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Національної поліції в Одеській області (адреса: будинок 15-А, вулиця Академіка Філатова, місто Одеса, 65080; ), адвоката Питомця Артема Валерійовича (адреса: офіс 1305, будинок 12А, проспект Гагаріна, місто Одеса, 65039; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, видане Одеською обласною КДКА за №2059 від 30.06.2011) про визнання протиправними дій в частині видачі доручення № 015-0004169 від 18.08.2019р., -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.09.2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області, у якій позивач просив суд визнати протиправними дії Регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області в частині видачі доручення від 18.08.2019р. № 015-0004169.

Ухвалою суду від 21.09.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху; надано позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали суду шляхом зазначення у позовній заяві ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України щодо відповідача; надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з відповідними доказами.

02.10.2020р. (вх. № 40556/20) від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано уточнену позовну заяву; клопотання про поновлення процесуальних строків.

Ухвалою від 05.10.2020 р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України); встановлено, що справа буде розглянута судом на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що під час здійснення кримінального провадження старшим слідчим слідчого управління ГУНП в Одеській області було винесено постанову про залучення захисника за призначенням для проведення окремої процесуальної дії в порядку ст.53 КПК України. Натомість, відповідачем за даною постановою було видано оскаржуване доручення на здійснення безоплатної вторинної допомоги у кримінальному провадженні не на окрему процесуальну дію, а на повне здійснення правового захисту. Позивач не погоджується із такими діями та вважає, що видачу доручення вчинено із порушенням норм чинного законодавства. Позивач вказує, що зміст виданого доручення не відповідає змісту направленої старшим слідчим постанови, а тому дії щодо його видачі є протиправними.

06.11.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Регіональний центр надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області позов не визнає та заперечує проти його задоволення. На підтвердження власної правової позиції представник відповідача вказав, що:

по-перше, Регіональний центр позбавлений можливості надавати власну оцінку вмотивованості процесуального рішення органу досудового слідства, перевіряти достовірність відомостей щодо статусу особи та зобов`язаний негайно виконувати таке рішення;

по-друге, за змістом мотивувальної та резолютивної частин постанови позивач має статус підозрюваного у кримінальному провадженні, а тому захисник залучався за призначенням;

по-третє, відповідач не міг та не був уповноважений перевіряти факт того, чи був позивач підозрюваним чи ні.

13.11.2020 року за вх.№48270/20 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наголосив на однозначному визначенні у постанові слідчого від 18.08.2019 року мети залучення захисника та конкретної процесуальної дії, для якої захисник залучається.

Ухвалою суду від 19.11.2020 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Одеській області (адреса: будинок 15-А, вулиця Академіка Філатова, місто Одеса, 65080; ) та адвоката Питомця Артема Валерійовича (адреса: офіс 1305, будинок 12А, проспект Гагаріна, місто Одеса, 65039; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, видане Одеською обласною КДКА за №2059 від 30.06.2011 р.).

25.11.2020 року за вх.№ЕП/22321/20 від третьої особи адвоката ОСОБА_2 надійшли пояснення щодо позову. У вказаних поясненнях адвокат визначив, що Регіональний центр надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області не повинен був перевіряти законність винесення постанови старшого слідчого та взагалі не уповноважений цього робити. Третя особа зазначила, що зі змісту постанови від 18.08.2019р. вбачається саме залучення захисника за призначенням.

Разом із відзивом представником відповідача надано клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду. 13.11.2020 року за вх.№48272/20 від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду, а 23.11.2020 року за вх.№49733/20 від представника відповідача надійшла заява про надання пояснень стосовно заперечень позивача на клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду.

Ухвалою суду від 04.12.2020 року відмовлено у задоволені клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду.

Розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 є учасником кримінального провадження №0004375, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2019 року.

З метою здійснення правового захисту позивача у кримінальному провадженні йому було призначено адвоката ОСОБА_3 , втім згідно письмової заяви позивача від 17.08.2019р. останній відмовився від послуг адвоката Прядко О.А., оскільки має адвоката за договором (а.с.10).

На цій підставі 18.08.2019 року старшим слідчим Слідчого управління ГУНП в Одеській області винесено постанову про залучення захисника за призначенням (а.с.6). В резолютивній частині постанови у п.1 визначено: «Залучити захисника за призначенням для підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 через Одеський обласний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги та забезпечити його прибуття 18.08.2019 року на 16:00 годин до ІТТ №1 ГУНП в Одеській області для повідомлення про підозру та допиту в якості підозрюваного».

18.08.2019 року за №015-0004169 відповідачем видано доручення для надання безоплатної вторинної допомоги адвокатом Питомцем Артемом Валерійовичем (а.с.7).

Не погодившись із правомірністю видачі доручення, позивач оскаржує дії щодо його видачі до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.5 ч.1 ст.3 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно п.19 цієї ж статті сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники

У відповідності до ч.1, пп. а) п.1 ч.2 ст. 38 КПК України органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання.

Досудове слідство здійснюють слідчі підрозділи органів Національної поліції.

Згідно ч.1, 2 ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений:

1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;

6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;

7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Стаття 48 КПК України передбачає, що захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані надати затриманій особі чи особі, яка тримається під вартою, допомогу у встановленні зв`язку із захисником або особами, які можуть запросити захисника, а також надати можливість використати засоби зв`язку для запрошення захисника. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані утримуватися від надання рекомендацій щодо залучення конкретного захисника.

Захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу.

У відповідності до ст.49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо:

1) відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника;

2) підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно;

3) слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його.

Захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор виносить постанову, а слідчий суддя та суд постановляє ухвалу, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені у постанові (ухвалі) час і місце для участі у кримінальному провадженні.

Згідно ст.53 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд залучають захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника, а завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника або якщо підозрюваний, обвинувачений виявив бажання, але ще не встиг залучити захисника або прибуття обраного захисника неможливе.

За аналізом доводів сторін та позицій учасників справи судом встановлено, що правильне вирішення спору залежить від встановлення того, чи відповідає видане 18.08.2019р. доручення №015-0004169 змісту постанови старшого слідчого від 18.08.2019 року. Саме невідповідністю змісту постанови змісту доручення позивач обґрунтовує протиправність дій щодо видачі доручення.

Відповідач, у свою чергу, зазначає, що зміст доручення повністю відповідає змісту постанови та передбачає залучення захисника на весь термін кримінального провадження, оскільки старший слідчий просив залучити захисника за призначенням в порядку ст.49 КПК України. Такої ж позиції притримується третя особа адвокат Питомець Артем Валерійович.

Надаючи у цьому контексті оцінку спірних правовідносин суд виходить із такого.

За змістом ст.48 КПК України захисника може бути залучено в два основні способи:

1. самостійно особою, яка потребує правового захисту;

2. у разі відсутності такого захисника або неможливості його залучення залучення захисника за призначенням у порядку ст.49 та 53 КПУ України.

У свою чергу, залучення захисника за призначенням може здійснюватись як на весь час кримінального провадження (ст.49 КПК України), так і для вчинення окремої процесуальної дії (ст.53 КПК України).

Суд при цьому звертає особливу увагу, що і ст.49, і ст.53 КПК України передбачає залучення захисника за призначенням.

За змістом відзиву на позовну заяву судом встановлено, що позиція відповідача полягає у буквальному трактуванні назви постанови та її резолютивної частини, а саме словосполучення «залучення за призначенням». Як наслідок цього, відповідачем ототожнюється «залучення захисника за призначенням» та здійснення захисту адвокатом на термін всього кримінального провадження.

Натомість, як зазначено вище, таке ототожнення не відповідає приписам ч.2 ст.48 КПК України.

Залучення захисника для проведення окремої процесуальної дії (у даному випадку для повідомлення про підозру та допиту в якості підозрюваного) є також залученням захисника за призначенням. Граматичний та синтаксичний аналіз цитованих норм вказує на такий висновок.

Згідно статті 1 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» (далі Закон №3460) безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел.

Згідно ч.1 ст.3 Закону №3460 право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.

Стаття 13 Закону №3460 передбачає, що безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг:

1) захист;

2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами;

3) складення документів процесуального характеру.

Згідно п.7 ч.1 ст.14 Закону №3460 право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають особи, у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії, а також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.

Згідно ч.1, 5 ст.16 Закону №3460 Міністерство юстиції України утворює регіональні (республіканський (Автономної Республіки Крим), обласні, Київський та Севастопольський міські) та місцеві (районні, міжрайонні, міські, міськрайонні, міжрайонні та районні у містах) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є територіальними відділеннями Координаційного центру з надання правової допомоги і утворюються з урахуванням потреб відповідної адміністративно-територіальної одиниці та забезпечення доступу осіб до безоплатної вторинної правової допомоги.

Повноваження та порядок діяльності центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги встановлюються Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що затверджується Міністерством юстиції України.

Згідно абз.7 п.8 Положення Регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (республіканський (Автономної Республіки Крим), обласні, Київський та Севастопольський міські) (далі - регіональні центри) відповідно до покладених на них завдань видають доручення адвокатам для надання безоплатної вторинної правової допомоги суб`єктам відповідного права, визначеним у пунктах 3-7 частини першої та частиною другою статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» (далі - Закон), у разі необхідності скасовують їх в установленому порядку.

За сукупним аналізом абз.7 п.8 Положення та ст.53 КПК України доручення видається на підставі постанови слідчого та має відповідати змісту такої постанови.

Аналізуючи зміст постанови суд зазначає, що:

1. назва постанови «про залучення захисника за призначенням» передбачає залучення захисника, в тому числі, для проведення окремої процесуальної дії згідно ст.53 КПК України та апріорі не виключає цієї можливості;

2. у резолютивній частині постанови чітко зазначено процесуальні дії, для проведення яких залучається захисник «для повідомлення про підозру та допиту в якості підозрюваного».

Більше того, постанова винесена на підставі ст.49 та ст.53 КПК України, що прямо вказує на мету залучення захисника за призначенням для проведення окремої процесуальної дії.

У свою чергу, доручення від 18.08.2019 року №015-0004169 не визначає, що видано воно для повідомлення про підозру та допиту в якості підозрюваного всупереч змісту постанови. У дорученні міститься інформація про надання вторинної правової допомоги (здійснення захисту, здійснення представництва інтересів особи у кримінальному провадженні, у якому підзахисного визнано потерпілим та складання документів процесуального характеру), що взагалі не відповідає змісту постанови старшого слідчого від 18.08.2019 року.

З наведеного суд робить висновок, що видача доручення від 18.08.2019р. № 015-0004169 здійснена всупереч заявленій у постанові старшого слідчого Слідчого управління ГУНП в Одеській області від 18.08.2019 року меті, тобто відповідач діяв всупереч ст.19 Конституції України, що має наслідком визнання протиправними дій Регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області в частині видачі доручення від 18.08.2019р. № 015-0004169.

Суд при цьому не приймає доводи відповідача та третьої особи стосовно того, що Регіональний центр позбавлений можливості надавати власну оцінку вмотивованості процесуального рішення органу досудового слідства, перевіряти достовірність відомостей щодо статусу особи та зобов`язаний негайно виконувати таке рішення, оскільки питання правомірності постанови від 18.08.2019 року в межах даної справи не перевіряється, а позивачем під сумнів не ставиться.

Судом проаналізовано правомірність дій Регіонального центру в частині видачі доручення, яке відповідає змісту наданої постанови слідчого, встановлено невідповідність змісту вказаних документів та сформовано висновок про порушення відповідачем норм чинного законодавства, а тому позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. (а.с.5).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області (; 65023, м. Одеса, вул. Льва Толстого, 6), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Національної поліції в Одеській області (адреса: будинок 15-А, вулиця Академіка Філатова, місто Одеса, 65080; ), адвоката Питомця Артема Валерійовича (адреса: офіс 1305, будинок 12А, проспект Гагаріна, місто Одеса, 65039; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, видане Одеською обласною КДКА за №2059 від 30.06.2011) про визнання протиправними дій в частині видачі доручення № 015-0004169 від 18.08.2019р. задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області в частині видачі доручення від 18.08.2019р. № 015-0004169.

Стягнути з Регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.П. Самойлюк

.