Справа № 569/16132/20
Суддя: Першко О. О.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Павлюка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в мiстi Рiвному спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського батальйону № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області капрала поліції Тарасюк Анастасії Павлівни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАВ № 1278850 від 30 червня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач), діючи через представника адвоката Павлюка Ю.В., звернувся до суду із адміністративним позовом до поліцейського батальйону № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області капрала поліції Тарасюк А.П., Департаменту патрульної поліції, в якому просить визнати поважними причини пропуску процесуального строку для звернення до суду з позовом, поновити пропущений строк, скасувати постанову серії ЕАВ № 1278850 від 30 червня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову посилається на те, що 30 червня 2019 року поліцейським батальйону № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області капралом поліції Тарасюк А.П. винесено постанову, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Вказує, що 30 червня 2019 року в м. Кропивницькому не перебував, вказаним в постанові транспортним засобом не керував, постанову не отримував та не підписував. Зазначає, що в порушення вимог ст. 283 КУпАП постанова не містить правильних відомостей про особу, яка дійсно вчинила описане в ній правопорушення. Особу водія встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_1 від 11 листопада 2011 року, що не належить позивачу. В адміністративній справі відсутні будь-які фактичні дані, які б підтверджували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Павлюк Ю.В. в судовому засіданні просили позов задовольнити з підстав у ньому наведених.

Відповідач поліцейський батальйону № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області капрал поліції Тарасюк А.П. в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У поданому до суду відзиві, вказала, що позовні вимоги позивача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не надав суду необхідних доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві. Стосовно стягнення витрат на правову допомогу, зазначила, що справа є малозначною, а витрати позивача на правничу допомогу є надто завищеними. Крім того, позивачем не подано витяг з книги обліку доходів та витрат адвоката, що є підставою для залишення заяви про розподіл судових витрат без розгляду з огляду на неналежне документальне підтвердження таких витрат. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Представник Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення представником відповідача. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено 15 денний строк з дня отримання даної ухвали для подачі до суду відзиву на позовну заяву.

Ухвала Рівненського міського суду Рівненської області про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження від 26 жовтня 2020 року отримана представником відповідача 28 жовтня 2020 року, що підтверджується підписом представника позивача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відзив від поліцейського батальйону № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області капрала поліції Тарасюк А.П. було направлено в суд 20 листопада 2020 року, що підтверджується інформацією відстеження доставки поштових відправлень здійснених АТ«Укрпошта» за № 928, який подано з пропущеним строком, тому судом не прийнятий. Причини не вчасного подання відзиву на позов відповідачем не зазначено, як і не подано заяву про поновлення пропущеного строку подання відзиву на адміністративний позов.

Відповідно до положень ч 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд вважає, причини пропуску позивачем строку звернення до суду зазначені в позові поважними, тому клопотання про поновлення строку звернення до суду слід задовольнити та поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду.

Судом встановлено, що 30 червня 2019 року інспектором батальйону № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1278850 відносно ОСОБА_1 .

Як зазначено у оскаржуваній постанові 30 червня 2019 року о 09:10:37 ОСОБА_1 , в м. Кропивницький, по вул. В. Пермська, буд. 67, керуючи транспортним засобом «GN150-11», номерний знак НОМЕР_2 , мав несправність зовнішніх світлових приладів, кількість ЗСП не відповідають вимогам т.з. та не мав при собі діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних, чим порушив п.2.1. ґ Правил дорожнього руху.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, постановив застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.1. ґ Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Приписи п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплюють, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Згідно п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Крім того, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з постанови ЕАВ № 1278850 від 30 червня 2019 року, особу водія встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_1 від 11 листопада 2011 року.

Згідно відповіді від 17 вересня 2020 року № 31/17-30аз РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській області, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано п`ять посвідчень з різними серіями та номерами, серед яких є посвідчення НОМЕР_1 та НОМЕР_3.

З відповіді від 22 вересня 2020 року № 31/11-П-22, наданої на запит адвоката Павлюка Ю.В. , вбачається, що перевіркою журналу обліку видачі посвідчень водія встановлено розбіжності з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі МВС. Згідно журналу посвідчення водія серії НОМЕР_1 було видано 11 листопада 2011 року ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Кіровоград та Кіровоградського району Кіровоградської області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із відкритими категоріями «А1,А,В1,В,С1,С,D1,D».

Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Рівненській області проведено відповідні коригування розбіжностей в ЄДР МВС та внесено інформацію стосовно анулювання помилково внесених даних. Додатково інформовано, що відповідно до інформації наявної в ЄДР МВС, станом на 02 листопада 2020 року позивачу ОСОБА_1 видано одне посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 10 серпня 2016 року. Вказане підтверджується відповіддю на запит від 03 листопада 2020 року № 31/17-751з.

Таким чином, судом встановлено, що посвідчення водія НОМЕР_1 від 11 листопада 2011 року, належить однофамільцю позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки від 29 вересня 2020 року № 1228, виданої виконавчим директором ПМП НВФ «Продекологія», вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює з 22 жовтня 2018 року на посаді начальника транспортної дільниці. За даними табелю обліку робочого часу у позивача 30 червня 2019 року був вихідний день, 01 липня 2019 року робочий день та відпрацьовано 8 годин. У вказані дні у відрядженні не знаходився. Згідно правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства робочий день розпочинається о 08 годині 00 хвилин.

Вказане підтверджує, що позивач не перебував 30 червня 2019 року в м. Кропивницький та не порушував правила дорожнього руху. Доказів протилежного відповідачами суду не надано.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачі суду не надали, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростували.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачами не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме порушення п.2.1.ґ Правил дорожнього руху, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 1278850 від 30 червня 2020 року через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції судових витрат у розмірі 420 грн. 40 коп.

Щодо відшкодування коштів на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У ч. 2 ст. 134 КАС України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та обсяг судових витрат визначено у ч. 3 ст. 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 19 вказаного Закону передбачено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

З матеріалів справи встановлено, що представником позивача надано документи, що підтверджують понесені позивачем витрати на правничу допомогу, а саме договір про надання правової допомоги від 15 вересня 2020 року, ордер про надання правової допомоги серії ВК № 1010632, акт приймання-предачі фактично виконаних робіт та наданих послуг, звіт про фактично виконані роботи від 02 жовтня 2020 року, квитанцію № 44 від 02 жовтня 2020 року про здійснення оплати ОСОБА_1 за правничу допомогу адвокату Павлюку Ю.В. 3500 грн.

Суд звертає увагу, що справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не є складними. Сума накладеного штрафу на позивача є незначною. Водночас це не може бути безумовною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

Навіть у справах незначної складності та у справах, де розмір накладених санкцій є невеликим, особа не може бути обмежена у можливості звернутися за правничою допомогою, а у подальшому до суду для захисту своїх порушених прав. Разом з тим, вона не може розраховувати, що сума витрачених коштів буде їй відшкодована судом у повному обсязі без урахування вищевказаних обставин.

У даному випадку саме позивач має визначити, чи готовий він витратити на правничу допомогу суму коштів, яка значно перевищує суму накладених на нього штрафних санкцій, не отримавши їх відшкодування у повному обсязі. На ці обставини має звертати увагу і адвокат при наданні консультації клієнту.

Отже, слід дійти висновку, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу не є співмірною із складністю справи та іншими істотними обставинами, а тому, вартість такої послуги, а саме 3 500 грн. 00 коп., в даному випадку є необґрунтованою та явно завищеною.

Судом враховується, що предметом розгляду у даній справі є встановлення правомірності постанови серії ЕАВ 1278850 від 30 червня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою на позивача накладено штраф у розмірі 425 грн.

Щодо покликання відповідача на обов`язковість ведення адвокатом Книги обліку доходів та витрат, суд зазначає, що предметом спірних правовідносин є фактичне понесення витрат на правничу допомогу та їх відшкодування відповідною стороною у справі. Облік отриманих доходів адвокатом не є предметом спору.

Враховуючи викладене, наявні підстав для відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 1 000 грн. 00 коп., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду.

Позов ОСОБА_1 до поліцейського батальйону № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області капрала поліції Тарасюк Анастасії Павлівни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАВ № 1278850 від 30 червня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1278850 від 30 червня 2019 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач - поліцейський батальйону № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області капрал поліції Тарасюк Анастасія Павлівна, місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, буд. 22Б.

Відповідач - Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, .

Повне судове рішення складене 07 грудня 2020 року.

Суддя О.О. Першко