Справа № 653/2409/20
Суддя: Делалова О. М.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/2409/20
Провадження № 2-а/653/78/20
РІШЕННЯ

іменем України

02 листопада 2020 року Генічеський районний суд Херсонської області у складі головуючого судді Делалової О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Дрожжака Євгенія Леонідовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАМ № 2881133 від 27.07.2020 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн, а справу закрити.

Ухвалою суду від 24 вересня 2020 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Департамент патрульної поліції Національної поліції України (далі - Департамент патрульної поліції).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що згідно зазначеної постанови його визнано винним у тому, що він перевозив негабаритний вантаж, не будучи укомплектованим жилетом оранжевого кольору із світловідбивними елементами та проблисковим маячком оранжевого кольору з автономним живленням.

Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв, в постанові не зазначено технічний засіб, яким можливо здійснено фіксацію порушення, не вказані докази, які додаються, тобто відсутні належні та допустимі докази, які підтверджували б його вину, працівник поліції не в повній мірі встановив необхідні для вирішення справи обставини, його висновки обставинам справи не відповідають. У постанові некоректно вказаний нормативний акт, у зв`язку з порушенням норм якого вона складана.

Позивач стверджує, що на момент перевезення вантажу та зупинення його відповідачем, мав жилет оранжевого кольору із світловідбивними елементами, на транспортному засобі був наявний та працював проблисковий маячок. Однак працівник поліції пред`являв вимоги про наявність жилету саме потрібної йому конфігурації та марки, що суперечить чинному законодавству.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Від третьої особи до суду надійшли пояснення щодо позову. Департамент патрульної поліції позовні вимоги вважає необґрунтованими, в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Вважає, що поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини, роз`яснено права, якими користується особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. При розгляді справи позивача було ознайомлено з матеріалами справи, а саме відеозаписом з автомобільного реєстратора, встановленого на службовому автомобілі. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Тож, пояснення позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності. Факт вчинення правопорушення підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законом спосіб відреагували на правопорушення.

Департамент патрульної поліції звертає увагу, що відповідачем не були порушені права позивача на захист, оскільки законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення. Європейський суд з прав людини у справі «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ч. 1 ст. 132-1 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. До того ж відповідач не перешкоджав позивачу в реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі.

Департамент патрульної поліції також посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Проте позивач не надав жодних доказів, які підтверджували б обґрунтованість позовних вимог та спростовували б правомірність оскаржуваної постанови.

Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Судом встановлено, що 27 липня 2020 року інспектором роти 1 батальйону 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Дрожжаком Є.Л. винесено постанову серії ЕАМ № 2881133 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

За змістом оскаржуваної постанови позивач 27 липня 2020 року о 04 год. 25 хв. керував транспортним засобом моделі TGX 28540, державний номерний знак НОМЕР_1 , в смт Слобожанському по вулиці Кримській в районі будинку № 22 Дніпровського району Дніпропетровської області та перевозив негабаритний вантаж згідно дозволу 2020-0, не будучи укомплектованим жилетом оранжевого кольору із світловідбивними елементами та проблисковим маячком оранжевого кольору з автономним живленням, чим порушив частину 4 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2015 № 1395 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. У зв`язку з цим позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України .

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковими умовами притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з пунктом 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

За приписами ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Суд зазначає, що у поясненнях щодо позову Департамент патрульної поліції Національної поліції України вказує на те, що при розгляді справи поліцейським було ознайомлено позивача з матеріалами справи, а саме відеозаписом з автомобільного реєстратора, встановленому на службовому автомобілі.

Однак, ні відповідач, ні третя особа, не надали суду жодних відеозаписів. В оскаржуваній постанові відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис відсутні. А тому навіть у разі наявності відеозапису його не можна вважати допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Суд не приймає посилання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на те, що позивачем протиправна дія була скоєна «в присутності поліцейського і останній бачив її вчинення на власні очі» та що факт вчинення правопорушення підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законом спосіб відреагували на правопорушення.

Суд звертає увагу, що, по-перше, ні відповідач, ні третя особа не повідомили суду, хто з поліцейських, окрім відповідача, були свідками зазначеного в оскаржуваній постанові порушення, та не просили суд, допитати їх та відповідача у судовому засіданні у якості свідків.

По-друге, суд не погоджується з Департаментом патрульної поліції Національної поліції України в тому, що відповідач є незацікавленою особою, оскільки саме відповідач здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо позивача та приймав у ній рішення (постанову).

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17, в якій Верховний Суд зазначив, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Однак жодних доказів вчинення адміністративного правопорушення, викладеного в оскаржуваній постанові, відповідачем та третьою особою суду не надано.

Суд вважає, необґрунтованим посилання Департаменту патрульної поліції на те, що позивач не надав жодних доказів, які підтверджували б обґрунтованість позовних вимог та спростовували б правомірність оскаржуваної постанови, оскільки згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд звертає увагу, що за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, в адміністративних справах, в яких предметом оскарження є рішення суб`єкта владних повноважень, обов`язок доведення його правомірності покладається саме на суб`єкта владних повноважень. А оскільки у справі, що розглядається, предметом спору є постанова відповідача, то саме він повинен доводити її правомірність.

Оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 132-1 КУпАП, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є протиправною.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення .

Враховуючи, що суд дійшов висновку про протиправність постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд скасовує цю постанову та закриває справу про адміністративне правопорушення .

Таким чином, позовні вимоги суд задовольняє повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 420,40 грн.

Відповідачем у справі є інспектор роти 1 батальйону 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Дрожжак Є.Л.

Відповідно до пояснень Департаменту патрульної поліції Національної поліції у заяві про залучення його до участі у справі у якості третьої особи згідно з вимогами пункту 1 розділу 1 Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.07.2015 № 73 (зі змінами), Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, який створюється, ліквідовується та реорганізовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку. Відповідно до Положення Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, має печатки із зображенням Державного Герба України, інші печатки та штампи; Департамент патрульної поліції є органом, що фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законом, згідно із щорічним кошторисом видатків, передбачених для Національної поліції і відповідно до чинного законодавства може виступати від власного імені в суді. Згідно з вимогами пункту 4 розділу І Положення про Департамент патрульної поліції Національної поліції України від 06.07.2015 № 73 (зі змінами) Департамент патрульної поліції організовує діяльність своїх підрозділів. В свою чергу, наказом Департаменту патрульної поліції від 17.01.2016 № 38 (зі змінами) затверджене Положення про Управління, згідно з яким Управління є територіальним відокремленим підрозділом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та не є юридичною особою, не має самостійного балансу та рахунків в органах Державної казначейської служби України чи банківських установах. Враховуючи це, Департамент патрульної поліції Національної поліції стверджує, що позовні вимоги пред`явлені до посадової особи саме Департаменту.

Таким чином, відповідачем у справі є посадова особа Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Тому судовий збір належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Керуючись ч. 1 ст. 132-1, ч. 1 ст. 247, ст.ст. 251, ст. 280, 283, 252, 247, 280 КУпАП, на підставі ст.ст. 2, 77, 241 - 246, п. 3 ч. 3 ст. 286, 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕАМ № 2881133 від 27.07.2020, винесену інспектором роти 1 батальйону 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Дрожжаком Євгенієм Леонідовичем у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Провадженням в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму витрат зі сплати судового збору у розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 09.11.2020 року.

Інформація про учасників справи:

позивач:

ОСОБА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач:

інспектор роти 1 батальйону 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Дрожжак Євгеній Леонідович,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

Департамент патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Суддя Генічеського районного суду О. М. Делалова