Справа № 640/8539/19
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Київ № 640/8539/19

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі колегії суддів: головуючого судді Донця В.А., суддів Костенка Д.А. та Шрамко Ю.Т., секретаря судового засідання Барміної Г.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання незаконною та скасування постанови в частині,

за участю:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - адвокат Константиновська Н.П.;

представник відповідача - Харчук Р.І.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання незаконними та скасування пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування" в частині абзацу: "Залежно від особливостей регіонів та типу будівель соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, встановлені підпунктом 1 цього пункту, визначаються з урахуванням коригуючих коефіцієнтів згідно з додатками 1 і 2"; та Додатків до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування", на підставі основного документу, який визначає умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії є Положення, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива".

Ухвалами суду: від 27.06.2019 - відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, зобов`язано Кабінет Міністрів України відповідно до статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України опублікувати в Офіційному віснику України оголошення про відкриття провадження в адміністративній справі №640/8539/19, встановлено строки для подання заяв по суті; від 19.08.2020 - закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду колегією суддів. Судовий розгляд справи відкладався для забезпечення участі позивача та її представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції та внаслідок запровадження карантинних заходів. Судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 06.08 2014 №409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування" протиправно встановлені коригуючі коефіцієнти, що призводять до збільшення заборгованості позивача за комунальні послуги.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечно. У відзиві зазначено, що нормами чинного законодавства України прямо передбачено право Кабінету Міністрів України формувати, встановлювати та затверджувати державні соціальні стандарти і нормативи, проект оскаржуваної постанови розроблений Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та погоджений без зауважень відповідними органами: Міністерством соціальної політики, Держпідприємництвом, Міністерством економічного розвитку та торгівлі України, погоджений із зауваженнями, які враховані Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази, судом установлено.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.08.2014 №409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування".

Постанова Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 оприлюднена в газеті Урядовий кур`єр від 11.09.2014 №166, в Офіційному віснику України від 19.09.2014 №73.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27.02.2014 №794-VII постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Отже, постанова Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 набрала чинності 11.09.2014.

Відповідно до абзацу шостого підпункту 9 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2016 №317 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 р. №409" (набрала чинності з 30.04.2016 та була чинною на момент звернення позивача до суду) встановлювалось, що залежно від особливостей регіонів та типу будівель соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, встановлені підпунктом 1 цього пункту, визначаються з урахуванням коригуючих коефіцієнтів згідно з додатками 1 і 2.

Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 №329, набрала чинності з 01.05.2018) визначено Коригуючі коефіцієнти для розрахунку розміру витрат електричної енергії, природного газу та інших видів палива на потреби опалення.

Для Миколаївської області встановлено коефіцієнт - 0,665 (будівлі на 3 і більше поверхів).

Додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 визначено Коригуючі коефіцієнти для розрахунку розміру витрат теплової енергії на потреби централізованого опалення.

Для Миколаївської області встановлено коефіцієнт - 0,312 (будівлі на 3 і більше поверхів).

Станом на час судового розгляду справи постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 №807 "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" (набрала чинності з 01.10.2019) оскаржуване положення постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 викладено в новій редакції, за якою: "залежно від особливостей регіонів та типу будівель соціальні нормативи користування комунальними послугами, встановлені підпунктом 1 цього пункту, визначаються з урахуванням відповідних коригуючих коефіцієнтів згідно з додатками 1 і 2" (абзац сьомий ).

Згідно з Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 №807) Коригуючий коефіцієнт для розрахунку розміру витрат електричної енергії, природного газу та інших видів палива на потреби опалення встановлено на рівні 0,665 (будівлі на 3 і більше поверхів).

Як убачається зі змісту позовних вимог, ОСОБА_1 отримує субсидію на послуги теплопостачання в опалювальний сезон та не погоджується з застосуванням коригуючих коефіцієнтів.

Відповідачем до позовної заяви додано письмові докази: пояснювальну записку Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України до проекту постанови Кабінету Міністрів України " Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування", відповідно до якої проект постанови розроблено з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг за результатами проведеного аналізу до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій та відповідно до статей 5, 9 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Згідно з частинами шостою та сьомою статті 264 КАС України відповідачем опубліковано оголошення про відкриття провадження в адміністративній справі №640/8539/19 в Офіційному віснику України від 12.07.2019 №52 про оскарження постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 у частині.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 254 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Позивач пояснила, що є суб`єктом, до якого застосовані оскаржувані положення постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409, оскільки отримує послуги з теплопостачання в опалювальний сезон від Миколаївської ТЕЦ та їй надається субсидія на оплату цих послуг. До позову додано відповідні розрахунки.

На думку суду, наведені доводи та докази, з урахуванням того, що позивач проживає у місті Миколаєві, де їй надаються комунальні послуги, є достатніми для висновку про наявність права в ОСОБА_1 оскаржити відповідні положення постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 та коефіцієнти коригування, що визначені у Додатках 1 та 2 для Миколаївської області.

За твердженням позивача, оскаржувані положення постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 не відповідають Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III (зі змінами).

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів витрат на найм житла, управління житлом і оплату комунальних послуг, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло. До державних соціальних нормативів належать, зокрема, гранична норма витрат на управління житлом, оплату комунальних послуг, передбачених Законом України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від отримуваного доходу (частина перша, абзац другий частини другої).

Статтею 15 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 №1875-IV встановлено: мінімальні норми житлово-комунальних послуг встановлюються з метою забезпечення санітарно-гігієнічних вимог проживання людей та їх перебування в приміщеннях, забезпечення технічних вимог до експлуатації будинку (споруди), підтримання несучої спроможності конструкцій та експлуатаційних характеристик внутрішньобудинкових мереж і систем (частина перша); мінімальні норми житлово-комунальних послуг, які визначають мінімальний перелік, мінімальні вимоги до кількості та якості житлово-комунальних послуг, затверджуються Кабінетом Міністрів України (частина друга); до переліку мінімально необхідних житлово-комунальних послуг не можуть включатися послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін) (частина третя).

Як убачається з пояснювальної записки Міністра соціальної політики до проекту постанови "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409" нормативи користування послугами централізованого та індивідуального опалення електричною енергією залишились без змін. Завищені соціальні нормативи стримують підвищення енергоефективності в житловому секторі, позбавляють домогосподарства стимулів до економного споживання послуг. Проведений аналіз споживання послуг централізованого теплопостачання населенням протягом опалювального періоду 2015-2016 років, свідчить, що середньомісячне споживання теплової енергії для потреб опалення складає 68,5% від чинних соціальних нормативів. При цьому такі результати стосуються не лише минулого опалювального сезону. За даними дослідження проекту "Муніципальна енергетична реформа в Україні" в опалювальний сезон 2013-2014 років середньомісячне споживання теплової енергії одержувачами субсидій становить 0,01740 Гкал/кв.м опалюваної площі. Соціальні нормативи споживання теплової енергії були завищеними в середньому на 25 % порівняно із фактичним споживанням навіть для будинків на 5 і більше поверхів. За даними НАК "Нафтогаз України" норматив споживання газу для опалення житла також залишається завищеним. Тому, за вказаних вище обставин було запропоновано також переглянути коригуючі коефіцієнти для розрахунку розміру витрат електричної енергії, природного газу та інших видів палива на потреби опалення у багатоповерхових будинках.

На думку суду, помилковими є доводи позивача про невідповідність оскаржуваних положень постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 у частині дотримання соціальні стандарти, позаяк саме Кабінет Міністрів України наділений повноваженнями визначати державні соціальні стандарти і нормативи, зокрема, щодо житлово-комунальних послуг.

Підставами позову зазначено, що внаслідок застосування коригуючих коефіцієнтів компенсація нараховується не на соціальну норму, а лише на частину, тому оскаржувані положення постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 не відповідають постанові Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива", якою не передбачено застосування коригуючих коефіцієнтів.

Відповідно до статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України: правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України (крім рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу) (пункту 1 частини першої) постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим; суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині (частина дев`ята).

За змістом наведених норм, суд перевіряє відповідність оскаржуваного акту Уряду України законам, тому твердження позивача про непередбачення у постанові Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848, яка визначає порядок призначення субсидій, коригуючих коефіцієнтів не може бути підставою для визнання незаконними оскаржуваних положень постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 у частині застосування коригуючих коефіцієнтів.

Необґрунтованими, за висновком суду, є доводи представника позивача щодо віднесення оскаржуваних положень до регуляторного акту.

Відповідно до статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27.02.2014 №794-VII: Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і Законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та Законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження (частина перша); акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України (частина друга); акти Кабінету Міністрів України, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" (частина четверта).

Згідно з статтею 24 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" від 11.09.2003 №1160-IV: кожен проект регуляторного акта, що внесений на розгляд до Кабінету Міністрів України, подається для підготовки експертного висновку щодо регуляторного впливу до структурного підрозділу Секретаріату Кабінету Міністрів України, на який рішенням Кабінету Міністрів України покладено відповідну функцію (частина перша); порядок та строки підготовки експертних висновків щодо регуляторного впливу проектів регуляторних актів, внесених на розгляд Кабінету Міністрів України, встановлюються Регламентом Кабінету Міністрів України (частина друга); на засідання Кабінету Міністрів України разом із проектом регуляторного акта подаються аналіз регуляторного впливу, яким супроводжується цей проект, та експертний висновок щодо регуляторного впливу відповідного проекту регуляторного акта (частина третя).

Судом установлено, що проект оскаржуваної постанови розроблено Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, погоджено без зауважень Міністерством соціальної політики, Держпідприємництвом, Міністерством економічного розвитку та торгівлі України, із зауваженнями, які в подальшому враховані, погоджений Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

За змістом статті 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторний акт - це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання.

Позивач оскаржує постанову Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409, якою визначено державні соціальні стандарти у сфері житлово-комунального обслуговування, в частині застосування коригуючого коефіцієнту до державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування, що не є регулюванням господарських відносин чи адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, відповідно, тому оскаржуваний правовий акт не є регуляторним актом.

З огляду на таке правове регулювання, суд відхиляє доводи представника позивача про недотримання відповідачем процедури прийняття регуляторного акта.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому суд відмовляє в їх задоволенні.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до квитанції від 29.05.2019 №0.0..1 позивачем сплачено 768,40 грн. судового збору.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено пованістю, відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись статтею 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Кабінет Міністрів України (місцезнаходження: 01008, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 12/2).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2020 року.

Головуючий суддя В.А. Донець

Судді Д.А. Костенко

Ю.Т. Шрамко