Справа № 525/1393/20
Суддя: Ячало Ю. І.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/1393/20
Номер провадження 2-а/525/36/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2020 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Ячала Ю.І.,

за участю секретаря Лопатки О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Чернюка В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 4 Великобагачанського відділення поліції Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Макаренка Євгенія Володимировича, Головного управління національної поліції в Полтавській області, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі про адміністративне порушення, -

встановив:

17 листопада 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до поліцейського СРПП № 4 Великобагачанського відділення поліції Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Макаренка Євгенія Володимировича, Головного управління національної поліції в Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне порушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 14.11.2020 року постановою першого відповідача серія БАБ № 369393 на позивача накладено адміністративне стягнення по ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 гривень, за порушення п. 9.2 Правил дорожнього руху України. Позивач вважає постанову незаконною та такою, що порушує його права. 14 листопада 2020 року, приблизно, о 15 годині, у світлу пору доби, позивач їхав додому на власному автомобілі, дотримуючись всіх Правил Дорожнього руху України. При повороті на вулицю Ювілейну, через раптовий вихід з ладу покажчика повороту, виконуючи вимоги п. 9.3 Правил дорожнього руху України, він подав сигнал повороту рукою. Після того, як він заїхав автомобілем на власне подвір`я, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та зачинив ворота, в його домогосподарство, раптово, не питаючи його дозволу, у відсутність ухвали слідчого судді, зайшли невідомі йому працівники поліції, які почали безпідставно звинувачувати його у порушенні правил користування світловими показниками повороту, після чого застосовуючи грубу силу, в порушення Закону України "Про національну поліцію", вивели його під руки з двору, заштовхали до свого службового автомобіля та доставили до Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області. Під час руху, в дорозі, позивач просив надати йому можливість скористатися правовою допомогою адвоката при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у чому йому було відмовлено. В приміщенні органу поліції щодо нього було винесено оскаржувану постанову.

Позивач посилається на ст. 276 КУпАП, відповідно до якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, вважає, справа в присутності нього не розглядалась, йому не було надано право скористатися своїми правами в повному обсязі відповідно до ст. 268 КУпАП, правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, що своїми діями інспектор грубо порушив вимоги ст. ст. 256, 278, 279, 280, 283 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилався на обставини зазначені в позовній заяві.

Представник позивача Чернюк В.Д. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, посилався на аргументи зазначені у змісті позовної заяви, вказував на те, що саме на відповідача у справі покладається обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення у відношенні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зауважив, що вручена позивачу копія постанови є неналежної якості, а зміст її окремих частин неможливо прочитати.

Відповідач поліцейський СРПП № 4 Великобагачанського відділення поліції Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Макаренко Є.В. в судове засідання не з`явився, направив до суду листа, в якому зазначив, що він не виносив постанову серії БАБ № 369393 відносно ОСОБА_1 відповідно до якої останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 17).

Відповідач - ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не подав (а.с. 13).

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши їх у сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних обґрунтувань.

Судом встановлено, що 14 листопада 2020 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 369393, винесену посадовою особою (копія отриманої позивачем постанови є неналежної якості та окремі частини її змісту не можливо прочитати у зв`язку із не добросовісним виконанням відповідальної посадової особи щодо належного оформлення другого примірника постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, яка була вручена особі, а із змісту копії постанови неможливо встановити ким її складено та де саме), водія ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень, за те, що він 14 листопада 2020 року, о 15 годині 00 хвилин, в селищі Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області, на повороті з вулиці (з копії постанови не можливо встановити назву вулиці) на вулицю Українська не надав сигнал покажчика повороту відповідного напрямку чим порушив п. 9.3 Правил дорожнього руху України (а.с. 4).

Другий відповідач по справі не подав до суду заперечень, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності від 14 листопада 2020 року серія БАБ № 369393, працівниками ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ у відношенні позивача не виносилася, тому суд вважає, що позов пред`явлено до належного відповідача, з огляду на те, що номерний бланк постанови (серія та номер) та дата її прийняття дозволяють оперативно встановити зазначеній юридичній особі, ким і коли була винесена постанова, яка є предметом розгляду даного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до п. 4 розділу І "Загальні положення" Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою, третьою статті 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху (в тому числі визначені ч. 2 ст. 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до наданих позивачем матеріалів адміністративного позову вбачається, що копія постанови серії БАБ № 363939 є нечитабельною, з її змісту неможливо встановити ким її складено, коли та де саме (а.с. 4).

Суд зазначає, що оскільки постанова серії БАБ № 363939 винесена від імені органів Національної поліції відповідною посадовою особою (з копії постанови, долученої до адміністративного позову, не виявляється можливим встановити посадову особу), то другий відповідач по справі Головне управління національної поліції в Полтавській області є належним відповідачем по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд зазначає, що другий відповідач по справі до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подав.

Тому суд розглядує тільки наяву в матеріалах справи копію постанова, яка є предметом оскарження, з якої вбачається, що на позивача ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень (а.с. 4), копія постанови від 14 листопада 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 369393 була вручена позивачу під розписку.

Суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Судом встановлено, що відповідачем, як посадовою особою, суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржуються, будь-яких доказів, які б підтвердили правомірність його дій, та що позивач вчинив адміністративне правопорушення, а саме порушив вимоги п. 9.2 Правил дорожнього руху, до суду не надано.

В п. 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додається відеозапис, проте до початку розгляду справи по суті в суді другим відповідачем по справі не подано жодних письмових заяв чи доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення (а.с. 4).

Суд констатує, що будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем суду не надано.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року та є обов`язковою.

У п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України", в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що постанова серія БАБ № 369393 від 14 листопада 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню в зв`язку з недоведеністю вини особи у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі слід закрити.

Позивач сплатив судовий збір відповідно до вимог Закону України від 08.07.2011 N 3674-VI "Про судовий збір", в сумі 840,80 гривень, в матеріалах справи є докази на підтвердження понесення позивачем судових витрат, в зв`язку задоволенням позовних вимог позивача, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат понесених позивачем та компенсації їх за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи Головного управління національної поліції в Полтавській області.

Керуючись ст. ст. 9, 90, 86, 139, 243-246, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Повний текст рішення виготовлено о 14 годині 00 хвилин 01 грудня 2020 року. Позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , до інспектора СРПП № 4 Великобагачанського відділення поліції Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Макаренка Євгенія Володимировича, службова адреса: вулиця Шевченка, 103, селище Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області, Головного управління національної поліції в Полтавській області, місцезнаходження юридичної особи: вулиця Пушкіна, 83, місто Полтава Полтавської області, ідентифікаційний код юридичної особи 40108630, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі про адміністративне порушення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 369393 від 14 листопада 2020 року, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП у Полтавській області, про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення по ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 425,00 гривень та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , понесені ним витрати по сплаті судового збору розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи Головного управління національної поліції в Полтавській області, ідентифікаційний код юридичної особи: 40108630.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03 грудня 2020 року.

Суддя Ю.І. Ячало