Справа № 640/23861/20
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року м. Київ № 640/23861/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доСвятошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
третя особа про ОСОБА_2 визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафів, стягнення виконавчого збору,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуна Володимира Володимировича відносно винесення постанови від 08 вересня 2020 року ВП №61373089 про накладення штрафу у розмірі 1700 гривень на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , винесеної щодо виконавчого документу, виконавчого листа №759/10958/19 від 20 лютого 2020 року, виданого Святошинським районним судом міста Києва про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у її вихованні;

скасувати постанову від 08 вересня 2020 року ВП №61373089 про накладення штрафу у розмірі 1700 гривень на ОСОБА_1 на користь держави, винесену головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуном Володимиром Володимировичем;

визнати протиправними дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуна Володимира Володимировича відносно винесення постанови від 22 вересня 2020 року ВП №61373089 про накладення штрафу у розмірі 3400 гривень на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , винесеної щодо виконавчого документу, виконавчого листа №759/10958/19 від 20 лютого 2020 року, виданого Святошинським районним судом міста Києва про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у її вихованні;

скасувати постанову від 22 вересня 2020 року ВП №61373089 про накладення штрафу у розмірі 3400 гривень на ОСОБА_1 на користь держави, винесену головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуном Володимиром Володимировичем;

визнати протиправними дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуна Володимира Володимировича відносно винесення постанови від 22 вересня 2020 року ВП №61373089 про стягнення виконавчого збору у розмірі 10000 гривень з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , винесеної щодо виконавчого документу, виконавчого листа №759/10958/19 від 20 лютого 2020 року, виданого Святошинським районним судом міста Києва про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у її вихованні;

скасувати постанову від 22 вересня 2020 року ВП №61373089 про стягнення виконавчого збору у розмірі 10000 гривень з ОСОБА_1 , винесену головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуном Володимиром Володимировичем.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що нормами Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надано законом право накладати штрафи виключно у випадку невиконання рішення без поважних причин, що свідчить про те, що державний виконавець, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний перед накладанням штрафу переконатися про обізнаність боржника про наявність судового рішення та виконавчого провадження та невиконання його без поважних причин.

Поряд з цим, позивач звертає увагу, що будь-яких постанов державного виконавця, у тому числі і про відкриття виконавчого провадження, ним отримано не було, так само як і йому не повідомлялося, яким чином він, як боржник, має виконувати рішення суду, яке стало підставою відкриття виконавчого провадження.

А тому, на думку позивача, у державного виконавця були відсутні правові підстави для прийняття постанови про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду.

Також, позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, постанову про стягнення з нього виконавчого збору, оскільки судове рішення є невиконаним, тобто відповідачем станом на час її прийняття не було вчинено дій щодо фактичного виконання судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

Вказаною ухвалою суду відповідачу було запропоновано не пізніше дати призначення судового засідання надати суду відзив на позовну заяву та належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № 61373089.

28 жовтня 2020 року Святошинським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надано до суду матеріали виконавчого провадження № 61373089.

У зв`язку з поданням позивачем заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження та неявки у судове засідання представників відповідача, суд на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов до переконання про можливість її подальшого розгляду в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2019 року по цивільній справі № 759/10958/19 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо, визначення способу участі у спілкуванні та вихованні з дитиною - задоволено частково.

Визначено способи участі батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , ІНН: НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 у вихованні неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступним чином:

кожного першого та третього тижня місяця:

- щосуботи з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.,

- щонеділі з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.- без присутності матері, ОСОБА_1 ;

- Під час Новорічних свят, з 31 грудня по 03 січня - з урахуванням бажання дитини з 10.00 до 18.00 години за місцем проживання батька, з правом прогулянок по місту, відвідування дитячих розважальних закладів, не порушуючи при цьому режиму дня дитини ;

- Під час літніх канікул за межами міста протягом 30 календарних днів - в серпні місяці кожного року.

На виконання вказаного рішення суду Святошинським районним судом м. Києва 20.02.2020 року видано виконавчий лист № 759/10958/19.

26 лютого 2020 року, за заявою ОСОБА_2 , головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуном Володимиром Володимировичем (далі - державний виконавець), відкрито виконавче провадження № 61373089 з примусового виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2019 року по цивільній справі № 759/10958/19.

В межах даного виконавчого провадження, державним виконавцем прийнято вимоги держаного виконавця без дати та номеру, складено акти державного виконавця від 05.09.2020 року та від 19.09.2020 року, прийнято постанови про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду від 08.09.2020 року у розмірі 1700,00 грн. та від 22.09.2020 року у розмірі 3400, 00 грн.

Також 22.09.2020 року державним виконавцем було подано: до Святошинського районного суду м. Києва подання державного виконавця від 22.09.2020 року про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ; до Святошинського УП ГУ ПН в м. Києві повідомлення про вчинення ОСОБА_1 ; кримінального правопорушення передбаченого ст. 382.ККУ України.

Одночасно, 22.09.2020 року державним виконавцем було прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10 000, 00 грн., постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та постанову про закінчення виконавчого провадження.

Незгода позивача з діями відповідача щодо прийняття постанов про накладення штрафу та про стягнення виконавчого збору та самими постановами, обумовила на звернення з даним позовом до суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон№ 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону №1404-VIII визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Отже, правовою підставою для відкриття виконавчого провадження, зокрема, є виконавчий документ, виданий на підставі та на виконання рішення суду.

Відповідно до статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII).

Згідно з статтею 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону № 1404-VIII:

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною);

- за рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Статтею 28 Закону № 1404-VIII встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Особливості порядку виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення врегульовані статтею 63 Закону № 1404-VIII.

Стаття 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У відповідності до ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Згідно зі ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з пунктом 3 розділу 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі - Інструкція №512/5) у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Матеріалами справи встановлено, що в рамках виконання провадження № 61373089 з метою виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2019 року по цивільній справі № 759/10958/19 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні, державним виконавцем було прийнято вимогу, якою від ОСОБА_1 (боржника) вимагалося разом з сином ОСОБА_3 бути присутніми при проведення виконавчих дій згідно виконавчого документа о 10 год 00 хв. 05.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 .

05.09.2020 року за результатами виходу на вказану вище адресу, державним виконавцем складено акт, яким встановлено, відсутність ОСОБА_1 разом з дитиною за місцем проведення виконавчих дій.

В подальшому, державним виконавцем було прийнято повторну вимогу, якою від ОСОБА_1 (боржника) вимагалося разом з сином ОСОБА_3 бути присутніми при проведення виконавчих дій згідно виконавчого документа о 10 год 00 хв. 19.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 .

19.09.2020 року за результатами виходу на вказану вище адресу, державним виконавцем складено акт, яким встановлено, відсутність ОСОБА_1 разом з дитиною за місцем проведення виконавчих дій.

Вказане вище стало підставою для прийняття державним виконавцем 08.09.2020 року та 22.09.2020 року постанов про накладення на ОСОБА_1 штрафу за невиконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2019 року по цивільній справі № 759/10958/19 штрафу розмірі 1 700, 00 грн. та 3 400, 00 грн.

Беручи до уваги викладене, суд при вирішенні даної справи, виходить з того, що аналіз норм Закону № 1404-VIII та Інструкції № 512/5, свідчить про те, що державний виконавець під час виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, вправі винести лише дві постанови про накладення на боржника штрафу за невиконання виконавчого документу; після цього державний виконавець повинен надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, вжити інших заходів примусового виконання рішення та закінчити виконавче провадження.

Окрім цього, суд звертає увагу, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 07 травня 2018 року по справі №916/1605/15-г.

Також, суд зазначає, що державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Обов`язковість встановлення відсутності поважних причин невиконання судових рішень покладена саме на державного виконавця та випливає зі змісту статті 75 Закону № 1404-VIII.

Поважними в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Як встановлено матеріалами справи, 26.02.2020 року державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 61373089, яким боржнику ( ОСОБА_4 ) надано 10 денний строк для добровільного виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2019 року по цивільній справі № 759/10958/19 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що матеріали виконавчого провадження № 61373089 не містять доказів направлення на адресу боржника (позивача) постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таких доказів не було надано відповідачем під час розгляду даної справи.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що державним виконавцем було порушено вимоги Закону України "Про виконавче провадження", яким регламентовано порядок повідомлення учасників виконавчого провадження про наявність копій постанов виконавця та інших документів виконавчого провадження, зокрема, шляхом їх надсилання не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення та виключає вину боржника, що пов`язана з невиконанням рішення суду.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження вказаних строків є необхідним для виконанням процедури перевірки державним виконавцем виконання рішення боржником у вказані строки згідно частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII. Тільки у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність, що передбачено частиною другою статті 63 Закону № 1404-VIII.

Таким чином, суд приходить до переконання, що станом на 08.09.2020 року та 22.09.2020 року у державного виконавця не було правових підстав для прийняття постанови про накладення на позивача штрафу у розмірі 1700, 00 грн. та 3400, 00 грн., а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2019 року по цивільній справі № 759/10958/19 не було добровільно виконано боржником у визначений строк з причин, які не залежали від його волі, тобто з поважних причин.

Тобто, відповідач всупереч зазначеним висновкам розпочав примусові виконавчі дії у виконавчому провадженні №61373089, зокрема примусові дії щодо винесення постанови про накладення штрафу, за відсутності інформації про отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2020 року.

Отже, вказане вище свідчить, що державний виконавець приймаючи постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення у сумі 1700, 00 грн. та 3400, 00 грн. діяв поза межами повноважень та у спосіб, що визначених Конституцією та законами України, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, а тому позовні вимоги про

визнання протиправними дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуна Володимира Володимировича відносно винесення постанов від 08 вересня 2020 року та 22 вересня 2020 року у ВП №61373089 про накладення штрафу у розмірі 1700 гривень та 3400, 00 грн. на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , винесеної щодо виконавчого документу, виконавчого листа №759/10958/19 від 20 лютого 2020 року, виданого Святошинським районним судом міста Києва про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у її вихованні - підлягають до задоволення.

За вказаних обставин, також підлягає до задоволення і вимога позивача про визнання протиправними та скасування постанов головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуна Володимира Володимировичеа від 08.09.2020 року та 22.09.2020 року №61373089 про накладення штрафу.

У той же час, щодо вимог позивача про:

визнання протиправними дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуна Володимира Володимировича відносно винесення постанови від 22 вересня 2020 року ВП №61373089 про стягнення виконавчого збору у розмірі 10000 гривень з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , винесеної щодо виконавчого документу, виконавчого листа №759/10958/19 від 20 лютого 2020 року, виданого Святошинським районним судом міста Києва про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у її вихованні;

скасування постанову від 22 вересня 2020 року ВП №61373089 про стягнення виконавчого збору у розмірі 10000 гривень з ОСОБА_1 , винесену головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуном Володимиром Володимировичем, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У той же час, ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною 3 статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Беручи до уваги вказане вище, суд звертає увагу, що нормами Закону України "Про виконавче провадження" прямо передбачено випадки, коли виконавчий збір не стягується. Отже, у випадку, коли державним виконавцем було відкрито виконавче провадження за виконавчим документом, вимоги якого станом на час відкриття виконавчого провадження не виконані, та в подальшому закінчено виконавче провадження, нормами законодавства чинними станом на час прийняття оскаржуваної постанови, прямо передбачено обов`язок державного виконавця стягнути з боржника виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.

Таким чином, доводи позивача, що виконавчий збір за своєю правовою природою є збором, який сплачується боржником за примусове виконання виконавчого документа та розраховується виходячи з фактично стягнутої або повернутої суми, судом не беруться до уваги, оскільки відповідно до частини 3 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір за примусове виконання рішення немайнового характеру стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що оскаржувана постанова про стягнення з позивача виконавчого збору винесена державним виконавцем в один день із постановою про закінчення виконавчого провадження, що не суперечить наведеним вище положенням частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що постанова закінчення виконавчого провадження не є предметом оскарження у даній справі, так само як і постанова про відкриття відповідного виконавчого провадження.

Відтак, державний виконавець приймаючи постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №61373089, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуна Володимира Володимировича відносно винесення постанови від 22 вересня 2020 року ВП №61373089 про стягнення виконавчого збору у розмірі 10000 гривень з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , винесеної щодо виконавчого документу, виконавчого листа №759/10958/19 від 20 лютого 2020 року, виданого Святошинським районним судом міста Києва про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у її вихованні та скасування вказаної постанови.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 250, 263, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуна Володимира Володимировича відносно винесення постанови від 08 вересня 2020 року ВП №61373089 про накладення штрафу у розмірі 1700 гривень на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , винесеної щодо виконавчого документу, виконавчого листа №759/10958/19 від 20 лютого 2020 року, виданого Святошинським районним судом міста Києва про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у її вихованні.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову від 08 вересня 2020 року ВП №61373089 про накладення штрафу у розмірі 1700 гривень на ОСОБА_1 на користь держави, винесену головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуном Володимиром Володимировичем.

4. Визнати протиправними дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуна Володимира Володимировича відносно винесення постанови від 22 вересня 2020 року ВП №61373089 про накладення штрафу у розмірі 3400 гривень на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , винесеної щодо виконавчого документу, виконавчого листа №759/10958/19 від 20 лютого 2020 року, виданого Святошинським районним судом міста Києва про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у її вихованні.

5. Визнати протиправною та скасувати постанову від 22 вересня 2020 року ВП №61373089 про накладення штрафу у розмірі 3400 гривень на ОСОБА_1 на користь держави, винесену головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуном Володимиром Володимировичем.

6. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) документально підтверджені судові витрати у розмірі 420, 40 грн. (чотириста двадцять гривень, 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, 04148, м. Київ, вулиця Гната Юри, 9).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко