Справа № 200/7941/20-а
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 р. Справа№200/7941/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазарєва В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA700050/2020/000002/2 від 20.02.2020 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA700050/2020/00006 від 20.02.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Азовської митниці Держмитслужби, в якому просить визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA700050/2020/000002/2 від 20.02.2020 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA700050/2020/00006 від 20.02.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач у повідомлені від 20.02.2020 р., рішенні про коригування митної вартості товарів № UA 700050/2020/000002/2 від 20.02.2020 року та картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA 700050/2020/00006 від 20.02.2020 року обрав останній метод визначення митної вартості 2ґ резервний. При цьому в якості джерела інформації для визначення митної вартості відповідачем були використані відомості щодо рівня цін на фероніобій сайту «Asian Metal», що відобразилося в рішенні відповідача від 20.02.2020 року. Згідно із зазначеними джерелами інформації розрахунок митної вартості за поточною партією товару має складати: 12860 (вага чистого Nb)* 36,0567_EUR/кг Nb=463689,162 EUR* курс EUR встановленого Національним банком України станом на дату подання МД». На думку позивача, при прийнятті рішення про визначення митної вартості використання відповідачем в якості джерел інформації даних сайту «Asian Metal» є цілком неправомірним і суперечить вимогам Митного кодексу України. У якості правових підстав відповідач посилається на частину 5 «Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», затверджених наказом ДФСУ від 11 вересня 2015 року.

31 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, про що постановлена відповідна ухвала.

22 вересня 2020 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що при здійсненні митних формальностей за митною декларацією від 12.02.2020 року № UA700050/2020/000988, а саме під час опрацювання зазначеної митної декларації за допомогою АСМО «Інспектор», встановлено ризик заявленої митної вартості товарів за рівнем нижчим, ніж рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних товарів), митне оформлення яких вже здійснено. Документи, надані для підтвердження заявленої митної вартості не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідно до основного (за ціною договору) методу визначення митної вартості», що викликало певні сумніви у правильності визначення позивачем митної вартості спірного товару.

У зв`язку з наведеним представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26 листопада 2020 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи приписи частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників судового процесу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» є юридичною особою, яке зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом: 00191158, місцезнаходження юридичної особи: вулиця Лепорського, будинок 1, місто Маріуполь, Донецька область, 87500, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

01 серпня 2015 року між METINVEST INTERNATIONAL SA (продавець) та публічним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (покупець), укладений контракт № 089LS-02/554 на постачання фероніобію. Згідно пункту 2.1. контракту, кількість, ціна та технічні характеристики повинні відповідати специфікаціям до контракту (т. 1 а. с. 34-44).

07 січня 2020 року між METINVEST INTERNATIONAL SA та позивачем була укладена специфікація № 9 до контракту, згідно якого продавець продає, а покупець покупає Фероніобій в кількості 500 МТ +/- 10% (+опціон Покупця 200 МТ/рік). Постачання здійснюється автомобільним транспортом. Строк постачання 1-4 квартали 2020 року. Вартість за 1 кг чистого ніобію в сплаві - 32,89 Євро, на умовах СРТ Mariupol, згідно Інкотермс 2010, умови платежу: на протязі 60 календарних днів з моменту поставки товару (т. 1 а.с. 52-53).

13 лютого 2020 року ТОВ «Метінвест-Шиппінг» в інтересах ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» подано митну декларацію № UA700050/2020/000988, з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару: фероніобію марки FeNb 65 (112) (т. 1 а.с. 178).

За результатом опрацювання податних до митного оформлення документів, посадовою особою митниці направлено електронне повідомлення від 12.02.2020 року з вимогою надання документів, а саме: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію - визначення витрат у вартісній формі на виробництво одиниці або групі товарів) (т. 1 а.с. 30-31).

На виконання вказаних вимог позивач надав протокол тендерного комітету від 19.12.2019 року ТК №89-ФС (т.1 а.с. 204).

Згідно із повідомленням від 20.02.2020 року, митним органом зазначено, що декларантом не надано додаткові документи, а саме: копія декларації країни відправлення, виписка з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, довідкова інформація щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам, висновки про якісні та вартісні характеристик товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (т.1 а.с. 32-33).

20 лютого 2020 року Азовською митницею Державної митної служби України прийнято рішення № UА700050/2020/000002/2 про коригування митною вартості товару. Вказаним рішенням митний орган обрав останній метод визначення митної вартості 2ґ резервний. В якості джерела інформації для визначення митної вартості були використані відомості щодо рівня цін на фероніобій сайту «Asian Metal», за період 10 днів, що передує даті: 06.01.2020-33,7069 EUR/кг Nb, 03.01.2020-33,7069 EUR/кг Nb, 02.01.2020-33,7069 EUR/кг Nb, 31.12.2019-33,7069 EUR/кг Nb, 30.12.2019-33,7069 EUR/кг Nb, 27.12.2019-33,9350 EUR/кг Nb, 26.12.2019-33,9350 EUR/кг Nb, 25.12.2019-33,9503 EUR/кг Nb, 24.12.2019-33,9503 EUR/кг Nb, 23.12.2019-33,8830 EUR/кг Nb, середнє значення за вміст 1 кг ніобію -33,8188 EUR. Крім того в якості джерела інформації для визначення митної вартості були використані відомості за митною декларацією від 19.02.2020 р. № UA110150/2020/002625 за ціною 36,0567 євро за кг ніобію.

Також, митним органом була складена картка відмови у прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA700050/2020/00006 від 20.02.2020 року.

Позивач скористався право випуску товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання у зв`язку з чим подав митну декларацію № UA700050/2020/001214.

Листом від 30 квітня 2020 року №040/2020-ОД позивач керуючись частиною 8 статті 55 МК України, було надано відповідачу додаткові документи для підтвердження митної вартості товару за ціною договору (контракту), а саме: пропозиція від представника постачальника «СВММ Europe BV»; лист ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» №08.02.01/1521 про наявність кредиторської заборгованості; кредиторська заборгованості (витяг з програми), прибутковий ордер.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 248 Митного кодексу України (далі МК України), митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина перша статті 257 Митного кодексу України).

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 Митного кодексу України).

За приписами пункту 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому МК України.

На підставі пункту 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з пунктом 4 статті 53 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну.

Частиною 2 статті 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

20 лютого 2020 року позивачем, для підтвердження митної вартості товару за основним методом - першим (за ціною договору (контракту), у відповідності до статті 53 МК України, при митному оформленні Фероніобію, були надані відповідачу всі документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість вказаного товару, а саме: контракт № 089LS-02/554 від 01.08.2015 р. з додатковими угодами з додатковими угодами № 3 від 04.07.2016 р., № 4 від 27.12.2016 р., № 8 від 18.12.2018 р., №9 від 30.12.2019 р. та специфікацією № 9 від 07.01.2020 р.; митна декларація № UA700050.2020.000988 від 12.02.2020 р.; сертифікат якості - сертифікат аналізу б/н від 03.01.2020р; сертифікат якості - сертифікат аналізу б/н від 08.01.2020 р; пакувальний лист б/н від 03.01.2020 р; рахунок-фактура (інвойс) №123284 від 08.01.2020 р.; автотранспортна накладна №2000107 від 08.01.2020 р; супровідний документ Т1 20NL00085511В12396 від 08.01.2020 р; декларація про походження товару - № 123284 від 08.01.2020 р; розрахунок ціни (калькуляція) б/н від 28.01.2020 р; некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість -рахунок №90024134 від 03.01.2020 р; договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається - №20160331 від 31.03.2016 р; договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається -СВ/МІ-1 від 01.08.2015 р; договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається -специфікація №17 до Договору №20160331 від 31.03.2016 р; договір про надання послуг митного брокера № 089лт/002/2012 від 22.03.2012 р.

Митне оформлення імпортованого товару здійснювалося позивачем через свого представника - компанію ТОВ «МЕТІНВЕСТ ШІППІНГ» згідно договору про надання послуг на митне декларування товарів.

Частина 1 статті 58 МК України та пункт «а» статті 1 «Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року» передбачають визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, що імпортуються, у разі якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Суд зазначає, що при визначенні позивачем митної вартості товарів, були відсутні обмеження зазначені у пунктах 1-4 частини 1 статті 58 МК України та пункті «а» статті 1 «Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року», тому позивач правомірно та обґрунтовано, маючи в своєму розпорядженні усі необхідні документи, які базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, обрав 1 метод визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Згідно вимог статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена частиною 2 статті 58 МК України. Так, відповідно до вказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем (в даному випадку - позивачем) оцінюваних товарів на користь продавця (в даному випадку - нерезидент позивача) (статті 58 МК України). Першоосновою митної вартості відповідно до «Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року» є теж «вартість угоди» - тобто ціна, фактично сплачена або така, що підлягає сплаті за товари, продані на експорт до країни імпорту.

В даному випадку, на підставі пункту 5.1. Контракту № 089LS-02/554 від 01 серпня 2015 року та специфікації №9 від 07 січня 2020 року оплата здійснюється на протязі 60 календарних днів з моменту поставки товару у м. Маріуполь. Позивач, при митному оформленні імпортних товарів за митною декларацією № UA700050/2020/000988 від 12.02.2020 року, визначив митну вартість імпортованого товару - фероніобію за основним першим методом визначення митної вартості товарів, на виконання вимог статей 52,53,57,58 МК України, - за ціною договору, що вбачається з наступного.

Як, було зазначене раніше позивач 01 серпня 2015 року уклав зовнішньоекономічний контракт № 089LS-02/554, предметом якого є поставка фероніобію. Відповідно до підпункту 5.1, 5.2 контракту, ціна на товар встановлюється в євро і вказується у специфікаціях до контракту. Відповідно до специфікації № 9 від 07 січня 2020 року до контракту вартість товару - фероніобію за 1 кг чистого ніобію в сплаві - 32,89 євро. В якості підтвердження митної вартості товару, позивачем був наданий рахунок-фактура (інвойс) №123284 від 08.01.2020 року; загальна сума за рахунком 422965,40 євро (12860,00 кг х 32,89 євро). Тобто, відповідно до положень статей 52,53, 57,58 МК України, сума - 422965,40 євро - є сумою митної вартості товару за ціною договору, визначена позивачем при митному оформленні за митною декларацією № UA700050/2020/000988 від 12.02.2020 року. Так, у даному випадку позивачем, на виконання вимог пункт 2 статті 52 МК України, відповідачу були надані документи які саме, базувалися на документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню - специфікація № 9 від 07 січня 2020 року до контракту із зазначеною вартістю товару - фероніобію за 1 кг чистого ніобію в сплаві - 32,89 євро та рахунок-фактура (інвойс) № 123284 від 08.01.2020 року, в якому також чітко зазначалася ціна за 1 кг (32,89 євро за 1 кг).

Отже, суд зазначає, що вищезазначені документи, надані позивачем, на виконання статей 52, 53, 57, 58 МК України, були достатніми документально підтвердженими, обґрунтованими для визначення відповідачем митної вартості товару за першим (основним) методом у відповідності статей 57, 58 МК України, належним чином підтверджували митну вартість товару, кількісні і якісні його характеристики. Таким чином, відповідач, отримавши зазначені документи від позивача, мав реальну можливість і був зобов`язаний визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості товарів на підставі статей 57, 58 МК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд в постанові № 801/9143/13-а від 19 вересня 2019 року зазначив, що «основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. Отже з аналізу положень Митного кодексу України, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Відтак приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності».

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові від 24 вересня 2019 року по справі № 825/848/17, від 20 вересня 2019 року по справі № 820/11574/15.

Суд погоджується з доводами позивача, що відповідач, при здійснені аналізу ризиків взагалі не міг застосовувати дані інформації сайту «Asian Metal», оскільки це є порушенням вимог розділу 3 Методичних рекомендацій, у зв`язку з тим, що розділ 3 Методичних рекомендацій передбачає, що при здійсненні аналізу, виявлення та оцінки ризиків товарів, які є об`єктом біржової торгівлі, ціну договору щодо товару, який імпортується (вартість операції), без урахування витрат на доставку, комісійних витрат, премії або знижки за фактичну якість товару і премії продавцю необхідно порівнювати зі значенням біржових котирувань за період 10 днів, що передує даті складання рахунка-фактури (інвойсу) або додатку (специфікації) до зовнішньоекономічного договору (контракту). В порушення зазначеного пункту відповідач порівнює ціну, заявлену декларантом не з біржовими котируваннями, а з інформацією інтернет-ресурсу - сайту «Asian Metal». Відповідач розглядає задекларований товар - Фероніобій, як товар, що є об`єктом біржової торгівлі. Однак, ресурс «Asian Metal», не здійснює біржову торгівлю товарами, а є лише інформаційним ресурсом, що аналізує ринкові ціни. Тому відповідачем не доведено, що інформація цього ресурсу базується саме на біржових котируваннях.

Виявлення відповідачем при порівнянні іншої ціни на задекларований товар - фероніобій на підставі сайту «Asian Metal» з визначеною декларантом на підставі умов контракту ціною не є ризиками заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість спірного товару, що викликає сумніві у правильності визначення позивачем митної вартості та не є підставою для витребування у декларанта додаткових документів на підставі пункту 3 статті 53 МК України, оскільки як свідчать матеріали справи документи, які були надані позивачем для митного декларування не містили розбіжностей числових значень складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари - а саме ціни 32,89 євро/кг.

Прикладом розбіжностей та витребування додаткових документів на підставі пункту 3 статті 53 МК України могло бути наявність різної вартості товару у договірної документації (контракт, специфікації) та в Рахунку-фактурі (інвойсі), що у даному випадку відсутнє. Також, на думку відповідача при здійсненні ним аналізу ціни на Фероніобій він у якості ризиків заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість спірного товару, що викликає певні сумніві у правильності визначення позивачем митної вартості на Фероніобій, зазначає про те, що існуючий взаємозв`язок між продавцем та покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість. Зазначені обставини були наведені відповідачем в повідомлені від 20.02.2020 року в якості обґрунтування вимоги щодо надання додаткових документів декларантом, на підставі пункту 4 статті 53 МК України. Вказані доводи є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. У даному випадку, існуючий взаємозв`язок між продавцем та покупцем ніяк не вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Так, як вбачається з матеріалів справи декларантом відповідачу були надані підтверджуючи документи, що «CBMM Europe BV» продає «Metinvest International» товар Фероніобій за ціною 30,30 євро/кг, в свою чергу, «Metinvest International» продав товар Фероніобій за ціною 32,89 євро/кг. Вказані обставини саме підтверджують відсутність впливу існуючого взаємозв`язку між продавцем («Metinvest International») та покупцем на заявлену декларантом митну вартість. Позивачем, на підтвердження відсутності впливу взаємозв`язку продавця та покупця на ціну, була надана калькуляція ціни (разом з митною декларацією).

Згідно з частиною 4 статті 53 МК України, декларант надає додаткові документи, якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

При цьому згідно з частинами 13-15 статті 58 МК України орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце, адже у разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Разом з цим, відповідач на виконання вимог діючого митного законодавства не надав обґрунтованих підстав вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Отже, на підставі вимог частин 13-15 статті 58 МК України вважається, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Оскільки не було зазначеного впливу, то, відповідно, у відповідача були відсутні правові підстави для запиту у позивача додаткових документів на підставі частини 4 статті 53 МК України, а саме: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3)розрахунок ціни (калькуляцію - визначення витрат у вартісній формі на виробництво одиниці або групі товарів).

Як зазначалось вище, надані позивачем документи у повному обсязі та достатньою мірою підтверджували факт визначення митної вартості товару за першим (основним методом) - за ціною договору, крім того, ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість спірного товару, що викликало певні сумніві у правильності визначення позивачем митної вартості був відсутній з вищенаведених підстав, у зв`язку з чим, вказані дії відповідача по наданню позивачем додаткових документів були незаконними, оскільки надані позивачем документи не містили розбіжностей, наявних ознак підробки та вичерпно містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів. Суд зазначає, що каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копії митної декларації країни відправлення; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформація біржових організацій про вартість товару, яку запросив відповідач не є первинним чи розрахунковим документом та, відповідно, згідно з частиною другою статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів. Більш того, декларант під час митного оформлення імпортованого товару надав рахунок-фактуру (інвойс) № 123284 від 08.01.2020 року, який підтверджує вартість понесених позивачем витрат на покупку фероніобію по контракту № 089LS-02/554 від 01 серпня 2015 року.

Згідно вимог митного законодавства митним органом можуть бути витребувані додаткові документи: 1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій статті 52 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки; 2) якщо такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) якщо такі документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Вказані обставини є виключними підставами для витребування додаткових документів. Водночас тлумачення таких підстав контролюючим органом без належного обґрунтування є протиправним.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. З системного аналізу приписів Розділу ІІІ («Митна вартість товарів та методи її визначення») Митного кодексу України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Вищенаведена правова позиція підтверджена висновками Верховного Суду від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2146/18, від 13 вересня 2019 року по справі № 813/4202/16, від 3 жовтня 2019 року по справі № 815/5315/16, від 19 вересня 2019 року по справі № 801/9143/13-а, від 24 вересня 2019 року по справі № 825/848/17, від 20 вересня 2019 року по справі № 2820/11574/1, від 11 червня 2019 року по справі № 804/7761/15.

Положення Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (САТТ) припускають обґрунтовану гнучкість при застосуванні цього методу визначення митної вартості. Однак згідно частини 1 статті 64 МК України митна вартість оцінюваних товарів визначається за резервним методом з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ОАТТ).

Відповідно до частини другої статті 64 МК України митна вартість, визначена за резервним методом, повинна ґрунтуватись на раніше визнаних органами доходів і зборів митних вартостях.

Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 64 МК України, митна вартість не може бути визнана на підставі ціни товарів, що поставляються з країни - експортера до третіх країн.

Інформація з Інтернет ресурсу «Asian Metal», що використовувалась відповідачем у якості джерела для визначення митної вартості за резервним методом не містить відомостей, що товар з такою ціною постачався саме до України, а не до третіх країн, не є раніше визнаною органами доходів і зборів митних вартістю тому не може використовуватись як підстава для визначення митної вартості у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA700050/2020/000002/2 від 20.02.2020 року, що є порушенням з боку відповідача статті 64 МК України.

Крім того, суд зазначає, що вимоги «Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» затверджених наказом ДФСУ від 11 вересня 2015 року застосовуються тільки на начальному етапі - при виявленні та оцінки ризиків для правильності визначення митної вартості товарів при зборі необхідних документів, оскільки зазначений документ дозволяє лише порівнювати ціну з біржовими котируваннями або відомостями з спеціалізованих видань, які містять інформацію про ціни на світовому ринку, а не використовувати таку інформацію як базу для коригування митної вартості. Надалі на етапі визначення митної вартості оцінюваних товарів (де вже відсутня стадія виявлення ризиків) керуватися зазначеним нормативним документом не можливо, це є порушенням вимог законодавства, оскільки він не регулює питання визначення митної вартості оцінюваних товарів, зазначені питання суворо регулюються виключно вимогами МК України.

Таким чином, використання відповідачем «Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», затверджених наказом ДФСУ від 11 вересня 2015 року при визначенні митної вартості оцінюваних товарів на підставі зазначеного документа є порушенням вимог митного законодавства.

Відповідно до положень статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів.

Згідно з статті 54 МК, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другий - четвертій статті 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Однак, картка відмови № UA700050/2020/00006 від 20.02.2020 року в прийнятті митної декларації не містить жодних аргументів щодо неможливості здійснення митного оформлення товару за заявленою митною вартістю, крім того, не визначає, які неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів містять документи з вичерпного переліку, передбаченого частиною 2 статті 53 МК України, подані декларантом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA700050/2020/000002/2 від 20.02.2020 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA700050/2020/00006 від 20.02.2020 року, складені в супереч вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 3987,01 грн.

Відповідач надав суду заяву в якій заперечив проти стягнення судових витрат, вважаючи зазначену суму безпідставно завищеною, необґрунтованою, непропорційною та неспівмірною в розрізі предмету спору та складності справи стосовно наданих юридичних послуг.

Відповідно до частин 1-4 статті 134 вказаного Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Європейський суд із прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

29 березня 2018 року між ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» та Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» (надалі - Адвокатське об`єднання) було укладено договір № 180329/АЗСТ про надання юридичних послуг (правової допомоги). 10.08.2020 року між сторонами була укладена додаткова угода № 196, яка визначає порядок оплати юридичних послуг у спорі про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA700050/2020/000002/2 від 20.02.2020 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA700050/2020/00006 від 20.02.2020 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правову допомогу документального підтверджені: розрахунком розміру винагороди приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29 березня 2018 року, актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 01.10.2020, рахунок на оплату № 716 від 01.10.2020 р. та платіжне доручення № від 13.10.2020 року про сплату юридичних послуг у розмірі на суму 3987,01 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат є співмірним та обґрунтованим, а відтак позивач має право на їх компенсацію за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Азовської митниці Держмитслужби на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3987,01 грн.

Окрім того, згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем при поданні до суду адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 3615,77 грн., суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA700050/2020/000002/2 від 20.02.2020 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA700050/2020/00006 від 20.02.2020 року задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Азовської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA700050/2020/000002/2 від 20.02.2020 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA700050/2020/00006 від 20.02.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Азовської митниці Держмитслужби (, 87510, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Луніна, 1) на користь приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3615 (три тисячі шістсот п`ятнадцять) гривень 77 копійок та професійної правничої допомоги у розмірі 3987 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят сім) гривень 01 копійка.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Лазарєв