Справа № 208/5086/19
Суддя: Нельга Д. В.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/5086/19
№ провадження 2-а/208/29/20
РІШЕННЯ

Іменем України

19 жовтня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

за участю секретаря Федик Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч.4 ст.229 КАС України, адміністративну справу за ОСОБА_1 до Інспектора взводу №1 роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Денисенко Дмитра Сергійовича «Про скасування рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності»,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень -ПостановуІнспектора взводу №1 роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Денисенко Д.С. від 17.07.2019р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.132-1КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. на користь держави.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, вищевказану постанову прийнято відповідачем не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на підставі чого просить суд визнати дане рішення відповідача протиправним та скасувати.

Водночас, позивач зазначає, що, 17.07.2019р., керуючи транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGХ 18.440 д/н НОМЕР_1 з напівпричепом марки BECTT 975310 д/н НОМЕР_2 , він перевозив вантаж, який мав наступні технічні характеристики: ширина - 3м75 см.На 87 км автомобільної дороги М-29 в Харківській області його було зупинено відповідачем, та,за порушення п.22.5 ПДР України, а саме запорушення ПДР по перевезеннюнебезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП. Водночас, позивач стверджує, що здійснював перевезення вантажу, відповідно до узгодженого з органами Національної поліції України дозволу №99 НГ від 13.06.2019р. Відповідно до вказаного дозволу, позивач мав право на перевезення вантажу параметри якого не більше: ширина - до 3,75м, довжина - до 22 м., висота - до 4,49м., загальною масою - до 40,00т., навантаження на найбільш навантажену вісь - до 11 т та вантаж може виступати за задній габарит транспортного засобу не більше 1,5м, та два транспортних засоби виділених для супроводження автомобілем прикриття марки FIAT NUOVO DOBLO, державний номер НОМЕР_3 та FORD transit державний номер НОМЕР_4 . Оскільки ширина вантажу не перевищувала ширину 3,5м, супровід автомобілями прикриття був не обов`язковий. Отже, відповідач прийняв оскаржуване рішення необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Враховуючи, таким чином, що, ним не було порушено ПДР України, вважає, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем необґрунтовано, на підставі чого просить суд оскаржувану постанову скасувати.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив про те, що, позов підтримує, та просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання відповідач не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов суду не надав.

Згідно ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено).

Згідно ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.79 КАС України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Як встановлено судом, постановою інспектора взводу №1 роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Денисенко Д.С. від 17.07.2019р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №647601, позивача ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, а саме за порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. на користь держави.

Визначених ст.251 КУпАП доказів до постанови не додано.

Не погодившись з оскаржуваним рішенням, позивач просить суд оскаржуване рішення скасувати, посилаючись на те, що, вказане рішення прийняте відповідачем не обґрунтовано, без об`єктивного з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, зокрема, без врахування наявності у позивача дозвільних документів, та перевезення вантажу, який не потребував супроводу автомобіля прикриття.

З вищенаведеного випливає, що, між сторонами виник публічно-правовий спір, який регулюється нормами КАС України, КУпАП, ЗУ «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР України), Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою КМУ №879 від 27.06.2007р. (далі - Порядок).

Зокрема, згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З вищенаведених норм чинного законодавства випливає, що, відповідач, являючись посадовою особою, яка безпосередньо здійснює провадження в справах про адміністративні правопорушення, при прийнятті оскаржуваного рішення повинен був повно та об`єктивно з`ясувати обставини справи, і, оцінивши докази в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийняти рішення, що відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, відповідач прийняв оскаржуване рішення, оскільки встановив факт порушення позивачем правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, а саме п.22.5 ПДР України.

Згідно п.22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, тягне за собою адміністративну відповідальність, встановлену ст.132-1 КУпАП.

Згідно вищезазначеного Порядку, вказаний Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Згідно п.3 ч.2 Порядку, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно п.4 Порядку, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

Згідно п.5 Порядку, дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

Згідно п.6 Порядку, вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики;

Згідно п.7 Порядку, місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю;

Згідно ч.3 вищевказаного Порядку, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно ч.6 вищевказаного Порядку, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно ч.12 Порядку, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно ч.13 Порядку, під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Згідно ч.15 Порядку, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Згідно ч.16 Порядку, габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Згідно ч.32 Порядку, перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов`язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу після отримання погодження маршруту видається уповноваженим підрозділом Національної поліції через центри надання адміністративних послуг.

Отже, для кваліфікації діяння, визначеного ч.1 ст.132-1 КУпАП, а саме встановлення порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, є необхідним здійснення габаритно-вагового контролю та встановлення за допомогою відповідного вимірювального і зважувального обладнання перевищення норм, визначених п.22.5 ПДР України, зокрема, ширини транспортного засобу за 3,75 м.

Як зазначає позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, керуючи 17.07.2019р. транспортним засобом з напівпричепом по автошляху М-29 в Харківській області, він мав відповідний дозвіл на рух, та, перевозив вантаж, який не потребував супроводу автомобіля прикриття.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту, викладеного в оскаржуваній постанові, а саме факту перевезення позивачем 17.07.2019р. вантажу шириною більше 3,75м без наявності автомобіля прикриття, відповідачем суду не надано жодного, визначеного ст.251 КУпАП доказу, який би містив у собі відомості, отримані за допомогою відповідного вимірювального обладнання.

При цьому, оскільки суб`єктивне сприйняття відповідачем певних обставин не може вважатися належним доказом в адміністративній справі, адже такими доказами можуть бути лише докази, визначені ст.251 КУпАП - суд дійшов висновку про те, що, оскаржуване рішення відповідача прийняте останнім без об`єктивного з`ясування обставин справи.

Таким чином, приймаючи до уваги, те що, на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу, суд, встановивши в ході розгляду справи факт не обґрунтованого прийняття суб`єктом владних повноважень рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, керуючись ст.ст.2, 5, 246, 268, 286 КАС України, -

В и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень - постанову інспектора взводу №1 роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Денисенко Д.С. серія ДП18 №647601 від 17.07.2019р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. на користь держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного судового рішення 19.10.2020р.

Суддя Нельга Д. В.