Справа № 400/4253/20
Суддя: Фульга А. П.
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 р. № 400/4253/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Фульги А.П. розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, вул. Фалеєвська, 14, м.Миколаїв, 54001

треті особи:Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, пр. Центральний, 141-В, м.Миколаїв,54055

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії; стягнення недоплаченої суддівської винагороди в розмірі 81 675,16 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Миколаївській області (далі по тексту - Відповідач, ТУ ДСА), за участю третьої особи на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області (далі по тексту - ГУ Держ.казначейство), в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати їй суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 17.05.2020 включно та з 01.07.2020 року по 28.07.2020 року із застосуванням обмеження нарахування у сумі 47 230,00 грн; зобов"язати відповідача провести нарахування суддівської винагороди позивачці на підставі частин 2,3 статті 135 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", виходячи із базового розміру посадового окладу судді у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2020 року та щомісячної доплати в розмірі 50%, від посадового окладу з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті; стягнути з відповідача на користь позивачки недоплачену суддівську винагороду за періоди з 18.04.2020 по 17.05.2020 року включно та з 01 по 28 липня 2020 року включно у розмірі 81 675,16 грн з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті; допустити негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за 1 місяць; зобов`язати відповідача подати у 10 денний строк звіт про виконання судового рішення. обчисливши її відповідно до ст.130 Конституції України та ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та виплатити недоотриману частину суддівської винагороди.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що на думку позивачки Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Миколаївській області неправомірно застосовано при нарахуванні та виплаті судівської винагороди позивачці з квітня по серпень 2020 року обмеження, встанвлені ст.29 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік " у редакції Закону №553-IX.

Ухвалою суду від 05.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Також ухвалою суду було зобов"язано відповідача надати до суду довідку про нараховану та фактично сплачену позивачці суддівську винагороду за період з 18.04.2020 по 17.05.2020 року та з 01.07.20 по 28.07.2020 року. Відповідачем вимоги суду не виконано станом на час розгляду справи вказані вище витребувані судом документи надано до суду не було.

22.10.2020 року від третьої особи по справі ГУ ДКС України в Миколаївській області надійшли пояснення на позов, де останній зазначив, що позов задоволенню не належить, оскільки прийняте рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 року не розповсюджується на взаємовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем до часу ухвалення цього рішення. Щодо залучення третьою особою у справі ГУ ДКС України в Миколаївській області представник третьої особи вважає, що права позивача ГУ ДКС не порушувало, а відтак рішення ніяким чином не може вплинути на права та обов`язки ГУ ДКС України в Миколаївській області.

06.11.2020 до суду від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що ДСА України як орган, який здійснює фінансове забезпечення діяльності органів судової влади діє в межах повноважень, встановлених ст. 152 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». при здійсненні нарахування суддівської винагороди з обмеженням 10 розмірів мінімальної заробітної плати керувався положеннями ч.1 та 3 ст.29 Закону України "Про державний бюджет на 2020 рік" у редакції Закону №553-IX. Зазначив, що ТУ ДСА у Миколаївській області як розпорядник коштів нижчого рівня не мав правових підстав.

Відповідач також зазначає, що у розумінні рішень Конституційного Суду України, обмеження виплати суддівської винагороди, правомірність якого оспорює позивач, зумовлене необхідністю захисту національної економіки, а, отже, відповідає критеріям пропорційності, є співрозмірним із цінностями правової держави, що охороняються Конституцією та законами України.

Відповідь на відзив від позивачки до суду не надходила.

Справа розглядається без виклику сторін та проведення судового засідання в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено:

Позивачка ОСОБА_1 постановою Верховної Ради України від 17.02.2011 року №3048-VI була обрана суддею Доманівського районного суду Миколаївської області. Наказом голови Доманівського районного суду Миколаївської області від 06.02.2019р №5 встановлено щомісяну доплату в розмірі50% від посадового окладу.

Наказом в.о.голови Доманівського районного суду Миколаївської області від 28.07.2020 року№42 "Про відрахування зі штату Доманівського районного суду Миколаївської області судді ОСОБА_1 " позивачку було звільнено з посади.

З огляду на матеріали справи, за період з 01.01.2020 року по 31.03.2020 року - позивачці була нарахована та виплачена суддівська винагорода в розмірі окладу, який становить 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, 50% від посадового окладу - доплата за вислугу років .

Однак суддівська винагорода з 18.04.2020 року по 28.07.2020 року нараховувалась позивачці з урахуванням обмеження відповідно до ст. 29 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», не погодившись з чим, позивач звернулася за судовим захистом із даним позовом.

Відповідно до ст.130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті

України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до п. 24 Розділ XII Прикінцевих та перехідних положень Закону, розмір посадового окладу судді, становить: з 1 січня 2020 року: для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не вносилися.

Право законодавця на визначення розміру суддівської винагороди іншими законами, обмежено, як Конституцією так і відповідним законом про судоустрій.

Виходячи з фінансових можливостей державного бюджету, законодавець має право на встановлення будь-якого розміру суддівської винагороди, більшого чи меншого, але враховуючи вимоги ст.130 Конституції України, ч. 1 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", це повинно бути передбачено виключено у законі про судоустрій, а не в інших нормативно-правових актах.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 КАС України, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

За таких обставин, при конкуренції норм ст.29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" та ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до вимог ч. 4 ст. 7 КАС України, суд застосовує ст.130 Конституції України, як норму прямої дії, яка прямо вказує, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У такому випадку, суд, вирішуючи спір, повинен застосувати ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а не ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".

Суд враховує, що Рішенням Конституційного Суду України від 28.08.2020 у справі № 10-р/2020, ч. 1, 3 ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", абз. 9 п. 2 2 розділу II; Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"" від 13 квітня 2020 року № 553-IX, визнанні неконституційними, а тому для звернення до Верховного Суду у порядку, передбаченому ч. 4 ст.7 КАС України, в теперішній час немає необхідності.

За таких обставин, позивач має право на отримання суддівської винагороди за період з 18.04.2020 р. по 28.07.2020 р. у розмірі, передбаченому ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а позов належить задовольнити у повному обсязі.

Суд зауважує, що позиція верховенства Закону при звуженні прав на отримання суддівської винагороди викладено в рішенні Конституційного Суду України від 28.08.2020 року, яке й підтвердило, що жодними підзаконними актами та/або іншими законами, окрім спеціального закону «Про судоустрій і статус суддів" питання оплати праці суддям вирішено бути не може. До вирішення спору у даній справі суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 130 Конституції України як правову норму прямої дії, відповідно до ч. 4 ст. 7 КАСУкраїни.

Для застосування п.2 ч.1 ст.371 КАС України та негайного виконання судового рішення, суд підстав не вбачає.

Застосування до кожного окремого спірного місяця пільгового інституту щодо негайного виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати, - у межах суми стягнення за один місяць, буде суперечить завданню та меті адміністративного судочинства, та фактично порушить право відповідача на оскарження судового рішення.

Що стосується клопотання позивачки про встановлення відповідачу місячного строку для виконання рішення суду в даній справі, то суд не вбачає підстав для його задоволення, так як відсутні підстави вважати, що рішення суду буде виконуватись відповідачем потягом тривалого часу.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (вул. Фалеєвська, 14,Миколаїв,545) задовольнити .

2. Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 17.05.2020 включно та з 01.07.2020 року по 28.07.2020 року включно із застосуванням обмеження нарахування у сумі 47 230,00 грн;

3.Зобов"язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (вул.Фалєєвська,14 м.Миколаїв,54001, ) провести нарахування суддівської винагороди ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на підставі частин 2, 3 статті 135 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", виходячи із базового розміру посадового окладу судді у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2020 року та щомісячної доплати в розмірі 50%, від посадового окладу з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

4.Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (вул.Фалєєвська,14 м.Миколаїв,54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) недоплачену суддівську винагороду за періоди з 18.04.2020 по 17.05.2020 року включно та з 01 по 28 липня 2020 року включно у розмірі 81 675,16 грн з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. П. Фульга