Справа № 440/2991/19
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/2991/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Рябухи Ю.В.,

представника позивача - Мартинюка О.С.,

представника відповідача - Оніпченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.03.2018 №, №, №, №, №, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.03.2018 №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.03.2018 №.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує запереченнями проти допущення ним порушень податкового законодавства, встановлених актом перевірки від 16.02.2018 №243/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 . Вказує, що висновки контролюючого органу про заниження позивачем загального оподатковуваного доходу в 2014-2016 роках на суму 603388,50 грн є безпідставними, оскільки платником були надані для перевірки всі документи, які підтверджують законність визначення доходів та витрат за 2014-2016 роки. Проте такі документи перевіряючим були залишені поза увагою. ОСОБА_1 зазначає, що наказ Мінтрансу від 10.02.1998 №43, на який маються посилання в акті перевірки, не має імперативного характеру для підприємств та фізичних осіб-підприємців, у зв`язку з чим не може бути обов`язковим для визначення бази при обчисленні об`єкта оподаткування, зокрема, з урахуванням того, що серед встановлених чинним законодавством обмежень щодо формування складу витрат відсутнє застереження стосовно не можливості включення до їх складу фактичних витрат на паливо, які перевищують вказані нормативи у нормах витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті. Також позивач зауважує, що враховуючи наявність у нього на момент проведення перевірки належним чином оформлених документів, що підтверджують реальність господарських операцій, беручи до уваги те, що його постачальники належним чином зареєстровані як платники ПДВ, а також той факт, що придбані товарно-матеріальні цінності фактично використовувалися в господарській діяльності позивача, останній мав всі передбачені чинним законодавством України підстави для реалізації свого права на податковий кредит з ПДВ. Відтак, висновки контролюючого органу щодо завищення позивачем від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2015 року та січень-грудень 2016 року не відповідають дійсності. Поряд з цим, позивач заперечує відображення ним інформації в неповному обсязі про суми нарахованого (виплаченого) доходу фізичним особам за товари (послуги) в поданих звітах та наполягає на належному веденні книги обліку доходів і витрат за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, а також не включенні ним до декларацій про майновий стан і доходи за 2014, 2015, 2016 роки неправдивих даних щодо обсягу чистого оподатковуваного доходу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

29.08.2019 від ГУ ДФС у Полтавській області до суду надійшли заперечення проти розгляду даної справи за правилами спрощеного провадження.

Ухвалою суду від 29.08.2019 розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Полтавській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

03.09.2020 від ГУ ДФС у Полтавській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому управління заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Посилається на обґрунтованість та документальне підтвердження висновків акту перевірки від 16.02.2018 №243/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 про порушення позивачем вимог податкового законодавства, оскільки останні зроблені перевіряючим із врахуванням всіх наданих ОСОБА_1 документів (виписок про рух коштів на розрахункових рахунках, актів виконаних робіт, платіжних документів, видаткових та податкових накладних, платіжних відомостей, записів до книг обліку доходів та витрат підприємця за період, що перевірявся та інших) та базуються на нормах Податкового кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», інших нормативних документів, зокрема, наказу Мінтрансу від 10.02.1998 №43 «Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті». Як наслідок, вважає, що управління, забезпечуючи виконання покладених на контролюючий орган функцій та повною мірою використовуючи надані законодавством права, правомірно сформувало спірні податкові повідомлення-рішення, рішення та вимогу в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, як цього вимагає ст. 19 Конституції України (том 4 а.с. 230-233).

23.09.2019 до суду від ГУ ДФС у Полтавській області надійшло клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 в частині вимог про визнання нечинними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.03.2018 №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.03.2018 № без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду з вказаними вимогами.

24.09.2019 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду в частині вказаних вище заявлених вимог.

В ході підготовчого провадження в засіданні 24.09.2019 за клопотанням представника контролюючого органу суд усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, замінив відповідача у справі з ГУ ДФС у Полтавській області на його правонаступника - ГУ ДПС у Полтавській області.

Поряд з цим, письмовою ухвалою від 24.09.2020 суд визнав поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду з вимогами про визнання нечинними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.03.2018 №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.03.2018 №, поновив ОСОБА_1 строк звернення до суду з вказаними вимогами, а клопотання ГУ ДФС у Полтавській області про залишення без розгляду позовної заяви в частині зазначених вимог залишив без задоволення.

02.10.2019 до суду надійшло клопотання представника позивача про призначення судової економічної експертизи у справі №440/2991/19.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2019 у справі №440/2991/19 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса. Адміністративна справа №440/2991/19 надіслана до Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса.

01.07.2020 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов висновок експерта Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М. Бокаріуса від 12.03.2019 №1952 за результатами проведення судової економічної експертизи по адміністративній справі №440/2991/19.

У подальшому, 09.09.2020 до суду за підписом завідувача Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшов лист від 08.09.2020 №825/194-15/2020 з проханням повернути висновок експерта №1952/234 за результатами проведення судової економічної експертизи по адміністративній справі №440/2991/19 для доопрацювання.

Ухвалою суду від 10.09.2020 повернуто висновок №1952/234 за результатами проведення судової економічної експертизи по адміністративній справі №440/2991/19 для доопрацювання експерту Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

На адресу суду доопрацьований висновок експерта №1952/234 від 12.03.2019 повернуто 22.09.2020.

28.09.2020, враховуючи висновки експертного висновку №1952/234 від 12.03.2019, представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, якою зменшив вимоги в частині визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 20.03.2018 № в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 82592,00 грн. Вказана заява прийнята судом.

Ухвалою суду від 28.09.2020 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій, призначено справу №440/2991/19 до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні 24.11.2020 представник позивача вимоги позовної заяви /з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог/ підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 24.11.2020 проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 1 а.с. 16-17):

- 03.07.2008 ОСОБА_1 зареєструвався в якості фізичної особи-підприємця, запис №0001010, основний вид діяльності за КВЕД 49.41 вантажний автомобільний транспорт;

- 03.07.2008 та 04.07.2008 ФОП ОСОБА_1 був взятий на облік як платник єдиного внеску та як платник податків і зборів відповідно;

- 02.01.2018 відносно ФОП ОСОБА_1 внесено запис №4001010 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності.

У період з 22.01.2018 по 09.02.2018 на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями), пп.2 п.1 ст.13 Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказу ГУ ДФС у Полтавській області від 28.12.2017 за №3211 та плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2018 рік, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Полтавській області Михайликом Г.М. проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 , з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2018, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2018 (строк проведення перевірки продовжувався з 05.02.2018 по 09.02.2018).

За наслідками проведеної перевірки ФОП ОСОБА_1 контролюючим органом складено акт (надалі - акт перевірки) від 16.02.2018 №243/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 (том 1 а.с. 19-84), у якому зафіксовані порушення:

- ст. 44, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено суму податку на доходи фізичних осіб в розмірі 90846,64 грн, в тому числі за 2015 рік на 26014,81 грн та за 2016 рік на 64831,83 грн;

- абз. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 «Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ)», в результаті відображення не в повному обсязі інформації про суми нарахованого (виплаченого) доходу фізичним особам за товари (послуги) в поданих до Шишацького відділення Миргородської ОДПІ звітах за формою 1ДФ за звітні періоди 1, 2, 3, 4 квартали 2014 року, 1, 2, 3, 4 квартали 2015 року, 1, 4 квартали 2016 року;

- п. 2 ч. 1 ст. 7 та ч. 5, ч. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ, у результаті чого занижено єдиний внесок у сумі 160732,06 грн, у тому числі, за 2014 рік на 28178,35 грн, за 2015 рік на 56216,28 грн та за 2016 рік на 76337,43 грн;

- п. 198.5 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями) у результаті чого: 1) занижено податок на додану вартість на загальну суму 54016,00 грн, у тому числі за звітні періоди: - грудень 2015 року на 18244,00 грн, - січень 2016 року на 7657,00 грн, - лютий 2016 року на 1986,00 грн, грудень 2016 року на 26129,00 грн; 2) завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) за грудень 2015 року на 14857,00 грн 3) завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) за: - січень 2016 року на 6500,00 грн, - лютий 2016 року на 4514,00 грн, - березень 2016 року на 4514,00 грн, - квітень 2016 року на 9158,00 грн, - травень 2016 року на 9158,00 грн, - червень 2016 року на 9158,00 грн, - липень 2016 року на 9158,00 грн, - серпень 2016 року на 9158,00 грн, - вересень 2016 року на 9158,00 грн, - жовтень 2016 року на 9158,00 грн, - листопад 2016 року на 9158,00 грн, - грудень 2016 року на 55064,00 грн;

- пп. 1.1, пп. 1.2, пп. 1.4, пп. 1.5 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено суму військового збору, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником податків за результатами звітного року на 7832,75 грн, в тому числі за 2015 рік на 2430,10 грн, за 2016 рік на 5402,65 грн;

- пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), п. 6 ст. 128 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-ІV (зі змінами та доповненнями), а саме, неналежне ведення книги обліку доходів та витрат підприємця за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, включення до декларацій про майновий стан і доходи за 2014, 2015, 2016 роки неправдивих даних щодо обсягу чистого оподатковуваного доходу.

Підстави та порядок проведення перевірки позивачем на оспорюються.

На підставі висновків вказаного акту перевірки відповідачем відносно позивача прийняті:

- податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на 67520,00 грн, в тому числі 54016,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 13504,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (том 1 а.с. 95);

- податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 №, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 158013,00 грн (том 1 а.с. 96-97);

- податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на 113558,30 грн, в тому числі 90846,64 грн - за податковими зобов`язаннями та 22711,66 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (том 1 а.с. 98);

- податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» на 9790,94 грн, в тому числі 7832,75 грн - за податковими зобов`язаннями та 1958,19 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (том 1 а.с. 99);

- податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 №, яким до позивача застосовані штрафні санкції за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді З/П» на 510,00 грн (том 1 а.с. 100);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.03.2018 №Ф-, якою позивача зобов`язано сплатити недоїмку з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 132553,71 грн (том 1 а.с. 101);

- рішення від 20.03.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 37768,04 грн (том 1 а.с. 102).

Позивач, не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 20.03.2018 №, № в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 75421,00 грн, №, №, №, вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 20.03.2018 №Ф- та рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.03.2018 №, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішення, рішенню та вимозі, суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних взаємовідносин, далі - ПК України) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, у період 2014-2016 роки ОСОБА_1 , як самозайнята особа, здійснював підприємницьку діяльність за КВЕД 49.41 - вантажний автомобільний транспорт, перебував на загальній системі оподаткування, був платником податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску, військового збору, податку на додану вартість.

Згідно з п. «ж» пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Підпунктом 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України визначено, що платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з п. 167.1 ст. 167 ПК України (в редакції станом на 2015 рік) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 ПК України (в редакції станом на 2016 рік) ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Стаття 177 ПК України визначає, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (в редакції чинній на момент виникнення спірних взаємовідносин) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

За приписами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Згідно з пп. 2.1, пп. 2.2 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (в редакції чинній на момент виникнення спірних взаємовідносин, далі - Положення №88), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Відповідно до пп. 3.1, пп. 3.2, пп. 3.6, пп. 3.7 п. 3 Положення №88 облікові регістри - це носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів, машинограм тощо, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого нагромадження, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку.

Інформація до облікових регістрів переноситься після перевірки первинних документів за формою і змістом.

Форми облікових регістрів, порядок записів у них, обробки та використання необхідної інформації визначаються відповідними нормативними документами про порядок їх застосування.

Інформація про господарські операції підприємства, установи за звітний період (місяць, квартал, рік) з облікових регістрів переноситься у згрупованому вигляді до бухгалтерських звітів, порядок складання яких встановлюється відповідними нормативно-правовими актами.

За змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Національного банку України від 12.11.2003 №492, інструкція регулює порядок відкриття та закриття банками, їх відокремленими підрозділами, які здійснюють банківську діяльність від імені банку, та філіями іноземних банків в Україні (далі - банки) поточних, вкладних (депозитних) рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) клієнтів банків.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Суб`єкти господарювання - юридичні особи - резиденти і фізичні особи підприємці.

Клієнти мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської/підприємницької/інвестиційної/незалежної професійної діяльності/діяльності, яка не пов`язана з підприємницькою, і власних потреб.

Клієнт для відкриття рахунку подає до банку документи, які на час їх подання мають бути чинними (дійсними) та їх оформлення має відповідати вимогам законодавства України.

Як слідує зі змісту акту перевірки від 16.02.2018 №243/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 , згідно даних ФОП ОСОБА_1 загальний оподатковуваний дохід складає: за 2014 рік - 721431,37 грн, що на 81205,03 гри менше від визначеного за результатами перевірки значення. Згідно банківських виписок про рух коштів на розрахункових рахунках ФОП ОСОБА_1 у період з 01.01.2014р. по 31.12.2014 надійшло від контрагентів оплати за надані автопослуги в сумі 963163,68 грн (в тому числі податок на додану вартість - 160527,28 грн). Визначений за результатами перевірки на підставі банківських виписок про рух коштів на розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_1 обсяг загального оподатковуваного доходу за 2014 рік становить 802636,40 грн (сума оплати за надані послуги без врахування податку на додану вартість, що входять до ціни послуг). В порушення п. 177.2, п. 177.3 ст. 177 ПК України ФОП ОСОБА_1 при складанні декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік невірно визначено обсяг загального оподатковуваного доходу за звітний рік, внаслідок чого було занижено його значення на 81205,03 грн; за 2015 рік на 1007006,75 грн, що підтверджено в ході перевірки банківськими виписками про рух коштів на розрахункових рахунках підприємця; за 2016 рік на 821096,00 грн, що підтверджено в ході перевірки банківськими виписками про рух коштів на розрахункових рахунках підприємця.

З метою підтвердження чи спростування вказаних висновків контролюючого органу, судом в ході розгляду справи призначено судову економічну експертизу, за результатами проведення якої експертом Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса складений та направлений суду експертний висновок від 12.03.2019 №1952/234.

За змістом вказаного висновку, на дослідження надано виписку банку за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, згідно якої на розрахунковий рахунок за № НОМЕР_2 , відкритий ОСОБА_1 надійшло грошових коштів від здійснення господарської діяльності за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 в розмірі 963163,68 грн.

Згідно п. 177.5 ст. 177 ПК України фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи..

Пунктами 177.10, 177.11 ст. 177 ПК України визначено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

Так, форму та Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат фізичними особами-підприємцями на загальній системі оподаткування затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481 (далі - Порядок №481).

Згідно з п.1 Порядку №481 відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу ІV Податкового кодексу України (далі - Кодекс) фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Пунктами 2, 5-9 Порядку №481 визначено, що книга ведеться за вибором платника податку в паперовому або електронному вигляді.

Записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід.

Самозайняті особи заносять до Книги відомості в такому порядку:

1) у графі 1 зазначається дата запису;

2) у графі 2 відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг);

3) у графі 3 вказується сума повернутих самозайнятою особою коштів за товари (роботи та послуги) та/або повернутої передплати;

4) графа 4 розраховується як різниця між отриманим доходом від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності (графа 2) та сумою повернутих самозайнятою особою коштів за товари (роботи та послуги) (графа 3);

5) у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг;

6) у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня;

7) у графі 7 відображається сума витрат на оплату праці та нарахування на оплату праці найманих осіб, понесені у звітному місяці;

8) у графі 8 відображається сума фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, зокрема, витрати на сплату послуг, зв`язку, орендних та комунальних платежів тощо;

9) у графі 9 зазначається сума чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професіональної діяльності (графи 6, 7, 8).

Фізичні особи - підприємці, зареєстровані як платники податку на додану вартість, не включають до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт та послуг).

Книга зберігається у самозайнятої особи протягом 3 років після закінчення звітного періоду, в якому здійснено останній запис.

Дані Книги заповнюються у гривнях з копійками та використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи.

На дослідження експерту надавалася пронумерована, прошнурована та скріплена печаткою Книга обліку доходів і витрат №4204 ФОП ОСОБА_1 , в якій за звітний календарний 2014 рік підприємцем відображено суму отриманого загального доходу в розмірі 803098,23 грн, що на 461,83 грн більше ніж надійшло грошових коштів від здійснення господарської діяльності згідно виписки банку (803098,23 грн - 802636,40 грн = 461,83 грн).

Також на дослідження надавалася податкова декларація про майновий стан і доходи з додатком Ф5 ФОП ОСОБА_1 за 2014 рік, в якій останнім відображено загальний валовий дохід (обсяг виручки) за 2014 рік в розмірі 721431,37 грн.

Відтак, ФОП ОСОБА_1 в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік занижено обсяг загального оподаткованого доходу в розмірі 81205,03 грн, про що зазначено в акті перевірки від 16.02.2018 №243/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 .

На дослідження надано копії щомісячних звітів про дебетові та кредитові операції по рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, в яких зазначено: номер документу; дата проводки; сума; валюта; призначення платежу; ЄДРПОУ контрагента; найменування контрагента; рахунок контрагента; МФО контрагента. Дані звіти підписано від імені головного бухгалтера АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 .

Згідно даних звітів на розрахунковий рахунок за № НОМЕР_2 , відкритий ОСОБА_1 , надійшло грошових коштів від здійснення господарської діяльності за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 в розмірі 1208408,10 грн. Загальна сума одержаного доходу, який повинен був бути відображеним суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік становить 1007006,75 грн, що відображено в акті перевірки контролюючого органу.

В книзі обліку доходів і витрат за звітний календарний 2015 рік підприємцем також відображено суму отриманого загального доходу в розмірі 1007006,75 грн.

На дослідження надано податкову декларацію про майновий стан і доходи з додатком Ф5 ФОП ОСОБА_1 за 2015 рік, в якій останнім відображено загальний валовий дохід (обсяг виручки) за 2015 рік в розмірі 1007006,75 гри.

Таким чином, визначені та задекларовані ФОП ОСОБА_1 доходи за 2015 рік відповідають наданим первинним документам та вимогам ПК України.

Експерту надавалися копії щомісячних звітів про дебетові та кредитові операції по рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, в яких зазначено: номер документу; дата проводки; сума; валюта; призначення платежу; ЄДРПОУ контрагента; найменування контрагента; рахунок контрагента; МФО контрагента. Дані звіти підписано від імені головного бухгалтера АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 .

Згідно даних звітів, на розрахунковий рахунок за № НОМЕР_2 , відкритий ОСОБА_1 , надійшло грошових коштів від здійснення господарської діяльності за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 в розмірі 985315,03 грн. Загальна сума одержаного доходу, який повинен був бути відображеним суб`єктом підприємницької діяльності в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік становить 821095,86 грн, що відображено в акті перевірки з урахуванням заокруглення.

На дослідження експерту надано податкову декларацію про майновий стан і доходи з додатком Ф2 ФОП ОСОБА_1 за 2016 рік, в якій ним відображено загальний валовий дохід (обсяг виручки) за 2016 рік в розмірі 821096,00 грн.

Таким чином, визначені та задекларовані ФОП ОСОБА_1 доходи за 2016 рік відповідають наданим первинним документам та вимогам ПК України.

З огляду на викладене, в обсязі наданих документів за висновками експерта-економіста, визначені та задекларовані ФОП ОСОБА_1 доходи в податкових декларація про майновий стан і доходи: - за 2014 рік занижено в розмірі 81205,03 грн; за 2015 рік та 2016 роки відповідають наданим первинним документам.

За змістом акту перевірки від 16.02.2018 №243/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 , в результаті перевірки правильності визначення витрат, пов`язаних з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 встановлено завищення задекларованих платником податку показників в податкових деклараціях про майновий стан і доходи, в тому числі за 2015 рік в сумі 162006,63 грн; за 2016 рік в сумі 360176,84 грн, внаслідок порушенням ОСОБА_1 .п. 177.4.1 п. 177.4.ст. 177 ПК України.

При цьому, в акті перевірки перевіряючим зазначено, що ним зроблено розрахунок витрачання кількості дизельного палива, яке було включено ФОП ОСОБА_1 до складу витрат. За результатом даного розрахунку, зроблено висновок, що обсяг витрачання дизельного палива за виконання обсягу наданих послуг з перевезення вантажів менше від кількості, що віднесено підприємцем на витрати та включено до декларації про майновий стан та доходи: за 2015 рік в розмірі 11103,95 літрів на суму 162006,63 грн (без ПДВ), за 2016 рік - 26290,28 літрів на суму 360176,84 грн (без ПДВ). Даний розрахунок перевіряючим здійснено на підставі актів виконаних робіт та інформації з товарно-транспортних накладних.

До акту перевірки додано розрахунки витрачання палива на виконання транспортних робіт по перевезенню вантажів автомобільним транспортом ФОП ОСОБА_1 за 2015 та 2016 роки.

В таблицях даних розрахунків зазначено: дату відвантаження; дату розвантаження; номер ТТН; пункт відвантаження; пункт розвантаження; державний номер автомобіля; державний номер причепа; вага розвантаження, тон; пробіг з вантажем, км; пробіг без вантажу, км; загальний пробіг, км; виконано транспортних робіт, тонно-кілометрів; базова лінійна норма витрат палива на пробіг автомобіля, літрів на 100 км; норма виконання транспортної роботи, л/на 100 тонно-кілометрів; витрати палива на пробіг автомобіля, л; витрати палива на виконання транспортної роботи, л; збільшення витрат палива на автомобілі, що експлуатуються більше восьми років або із загальним пробігом понад 150 тис. км (5%); витрати палива на роботу в холодну пору року (3 % ); витрати палива, розраховані за результатами перевірки, л.

В матеріалах справи містяться договори з додатками про надання послуг по перевезенню вантажів №09/14-ТР від 01.07.2014 №05/15-ТР від 01.07.2015 №09/16-ТР від 01.08.2016, складені між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Кернел Трейд».

До даних договорів містяться акти виконаних робіт про надання послуг по перевезенню вантажів ФОП ОСОБА_1 . Всі акти виконаних робіт підписано від імені обох сторін та скріплено печатками, а їх оформлення відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку від 24.05.1995 №88.

В досліджених експертом актах виконаних робіт зазначено тільки відстань перевезення вантажу. Пробіг автотранспорту до пункту навантаження та повернення назад без вантажу та до якого пункту, не зазначено.

В матеріалах справи містяться ТТН, в яких зазначено: номер ТТН; дата; марка та номер автомобіля; номер причіпа; вид перевезень; найменування перевізника, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача; пункт навантаження; пункт розвантаження; кількість місць; маса брутто, т; найменування вантажу; одиниця виміру; прибуття та вибуття автотранспорту.

В наданих ТТН відсутні відомості щодо відстані перевезення вантажу та відстані пробігу автотранспорту без вантажу.

В акті перевірки не зазначено звідки були взяті вихідні дані щодо відстані пробігу автотранспорту до місця навантаження та повернення назад без вантажу та до якої кінцевої зупинки, та вихідні дані щодо експлуатації транспорту, кількості років та загального пробігу.

Крім того, в акті перевірки не зазначено, які саме видаткові накладні, акти виконаних робіт, фіскальні чеки, податкові накладні перевіряючим було не враховано до складу витрат та віднесено до складу податкових зобов`язань по податку на додану вартість.

Експертом досліджено податкову декларацію про майновий стан і доходи з додатком Ф4 ФОП ОСОБА_1 за 2015 рік, в якій відображено: - вартість придбаних ТМЦ в розмірі 963581,19 грн; - витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату в розмірі 36684,56 грн; інші витрати в розмірі 491,00 грн.

Всього вартість «документально підтверджених витрат» становить 1000756,75 грн (963581,19 грн + 36684,56 грн + 491,00 грн = 1000756,75 грн).

В матеріалах справи містяться видаткові накладні на отримання ТМЦ ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, які підписані обома сторонами та скріплені печатками, а їх оформлення відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Пpo бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку від 24.05.1995 №88.

Отже, ОСОБА_1 було отримано ТМЦ від контрагентів на загальну суму без ПДВ в розмірі 335532,12 грн.

В матеріалах справи містяться фіскальні чеки на отримання Energy ДП Арк-Євро5-ВО від ПАТ «Укрнафта» на заправках Полтавської області.

За період з 01.01.2015 по 31.12.2015 ФОП ОСОБА_1 було отримано Energy ДП-Арк-Євро5-ВО на загальну суму 770620,97 грн, сума без врахування ПДВ становить 642147,67 грн.

Таким чином, згідно наданих на дослідження первинних документів, за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 ФОП ОСОБА_1 розмір витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей становить 977679,79 грн (335532,12 грн+ 642147,67 грн = 977679,79 грн).

Експертом досліджено податкову декларацію про майновий стан і доходи з додатком Ф4 ФОП ОСОБА_1 за 2015 рік, в якій ФОП ОСОБА_1 відображено вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей за 2015 рік в розмірі 963581,19 грн, різниця становить 14098,60 грн (977679,79 грн - 963581,19 грн = 14098,60 грн).

Книга обліку заробітної плати ФОП ОСОБА_1 також була предметом дослідження експерта.

Згідно наданих документів, розмір витрат на нарахування заробітної плати ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 становить в сумі 28299,03 грн.

В податковій декларації про майновий стан і доходи та у додатку Ф4 за 2015 рік ФОП ОСОБА_1 відображено витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату в розмірі 36684,56 грн. Різниця становить -8385,53 грн (28299,03 грн - 36684,56 грн = -8385,53 грн).

В матеріалах справи містяться копії платіжних доручень на перерахування коштів ФОП ОСОБА_1 суб`єктам господарської діяльності.

За період з 01.01.2015 по 31.12.2015 згідно наданих на дослідження документів розмір інших витрат ФОП ОСОБА_1 становить в розмірі 488,16 грн.

В податковій декларації про майновий стан і доходи та у додатку Ф4 ФОП ОСОБА_1 за 2015 рік відображено інші витрати в розмірі 491,00 грн, різниця становить - 2,84 грн (488,16 грн - 491,00 грн = -2,84 грн).

Згідно наданих на дослідження первинних документів, вартість документально підтверджених витрат ФОП ОСОБА_1 , пов`язаних з господарською діяльністю за 2015 рік становить 1006466,98 грн (977679,79 грн + 28299,03 грн + 488,16 грн = 1006466,98 грн).

Різниця між задекларованими ФОП ОСОБА_1 витратами та витратами згідно наданих на дослідження документів становить 5710,23 грн (1006466,98 грн - 1000756,75 грн = 5710,23 грн).

З огляду на викладене, за висновком експерта визначені та задекларовані ФОП ОСОБА_1 витрати пов`язані з отриманням ним доходів за 2015 рік відповідають наданим первинним документам та становлять 1006466,98 грн.

На дослідження надавалася податкова декларація про майновий стан і доходи з додатком Ф2 ФОП ОСОБА_1 за 2016 рік, в якій відображено: - вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей в розмірі 784290,00 грн; - витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату в розмірі 34363,00 грн; - інші витрати в розмірі 740,00 грн.

Всього вартість «документально підтверджених витрат» становить 819393,00 грн (784290,00 грн + 34363,00 грн + 740,00 грн = 819393,00 грн).

В матеріалах справи містяться видаткові накладні на отримання ТМЦ ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016. Всі видаткові накладні підписано обома сторонами та скріплено печатками, а їх оформлення відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку від 24.05.1995 №88.

За період з 01.01.2016 по 31.12.2016 ФОП ОСОБА_1 було отримано товарно-матеріальних цінностей від контрагентів, на загальну суму без ПДВ в розмірі 326632,18 грн.

В матеріалах справи містяться фіскальні чеки на отримання Energy ДП- Арк-Євро5-ВО від ПАТ «Укрнафта» на заправках Полтавської області.

За період з 01.01.2016 по 31.12.2016 ФОП ОСОБА_1 було отримано Energy ДП-Арк-Євро5-ВО на загальну суму 559465,69 грн, сума без врахування ПДВ становить в розмірі 466221,41 грн.

Таким чином, згідно наданих на дослідження первинних документів ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 розмір витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей становить 792853,59 грн (326632,18 грн + 466221,41 грн = 792853,59 грн).

В податковій декларації про майновий стан і доходи з додатком Ф2 ФОП ОСОБА_1 за 2016 рік відображено вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей за 2016 рік в розмірі 784290,00 грн, різниця становить 14250,07 грн (807103,66 грн 792853,59 = 14250,07 грн).

На дослідження надано книгу обліку заробітної плати ФОП ОСОБА_1 .

Згідно наданих на дослідження документів, розмір витрат на нарахування заробітної плати ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 становить в сумі 25937,64 грн.

В податковій декларації про майновий стан і доходи та у додатку Ф2 за 2016 рік ФОП ОСОБА_1 відображено витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату в розмірі 34363,00 грн. Різниця становить -8385,53 грн (25937,64 грн. - 36684,56 грн = -8385,53 грн).

В податковій декларації про майновий стан і доходи та у додатку Ф2 ФОП ОСОБА_1 за 2016 рік відображено інші витрати в розмірі 740,00 грн.

В наданих на дослідження матеріалах відсутні первинні документи, що підтверджують вартість інших витрат за 2016 рік.

Таким чином, згідно наданих на дослідження первинних документів ФОП ОСОБА_1 , документально підтвердити вартість інших витрат за 2016 рік експерту не видалося можливим.

Згідно наданих на дослідження первинних документів, вартість документально підтверджених витрат ФОП ОСОБА_1 , пов`язаних з господарською діяльністю за 2016 рік, становить 818791,23 грн (792853,59 грн.+ 25937,64 грн = 818791,23 грн).

Різниця між задекларованими ФОП ОСОБА_1 витратами та витратами згідно наданих на дослідження документів становить 601,77 грн (818791,23 грн - 819393,00 грн = 601,77 грн).

Таким чином, за висновками експерта-економіста визначені та задекларовані ФОП ОСОБА_1 витрати, пов`язані з отриманням ним доходів за 2016 рік, відповідають наданим первинним документам та становлять 818791,23 грн.

Відтак, визначені та задекларовані ФОП ОСОБА_1 витрати, пов`язані з отриманням ним доходів за 2015, 2016 роки, документально підтверджуються.

В акті перевірки ГУ ДФС у Полтавській області зазначено, що перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу за 2015 у загальній сумі 6250,00 грн, відображеного ФОП ОСОБА_1 в додатку Ф4 до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік встановлено його заниження на 162006,63 грн, а за 2016 рік у загальній сумі 1703,00 грн, відображеного ФОП ОСОБА_1 в додатку Ф4 до податкової декларації про майновий стан та доходи 2016 рік - його заниження на 360176,84 грн, що свідчить про порушення вимог законодавства при визначенні витрат, пов`язаних з господарською діяльністю.

Проведеним дослідженням встановлено, що сума чистого оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 становить: за 2015 рік в розмірі 539,77 грн (1007006,75 грн 1006466,98 грн = 539,77 грн); за 2016 рік в розмірі 2304,63 грн (821095,86 грн 818791,23 грн = 2304,63 грн).

Ставка податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності становила у 2015 році 15%, а у 2016 році 18% від бази оподаткування.

Таким чином, розмір податку на доходи фізичних осіб становить: за 2015 рік в сумі 80,97 грн (539,77 грн х 15% = 80,97 грн); за 2016 рік в розмірі 414,83 грн (2304,63 грн х 18% = 414,83 грн).

Резюмуючи зазначене, в обсязі наданих документів за висновками судового експерта-економіста, висновки акту перевірки від 16.02.2018 №243/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 ГУ ДФС у Полтавській області про порушення ФО-П ОСОБА_1 ст. 44, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України щодо заниження суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 90846,64 грн, в тому числі за 2015 рік на 26014,81 грн, за 2016 рік на 64831,83 грн, документально не підтверджуються.

Відтак, з огляду на недопущення позивачем порушень вимог ст. 44, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, суд доходить висновку про безпідставність та необґрунтованість винесення контролюючим органом відносно ОСОБА_1 податкового повідомлення-рішення від 20.03.2018 №, яким останньому збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на 113558,30 грн, в тому числі 90846,64 грн - за податковими зобов`язаннями та 22711,66 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Таким чином, вказане податкове повідомлення-рішення суд вважає за доцільне визнати противним та скасувати.

В акті ГУ ДФС у Полтавській області від 16.02.2018 №243/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 зафіксовано, що перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 встановлено їх заниження на 104436,00 грн (в тому числі за звітні періоди: грудень 2015 року на 32401,00 грн та грудень 2016 року на 72035,00 грн. Перевіркою правильності визначення податкових зобов`язань по ПДВ за перевіряємий період встановлено, що на протязі періоду з 01.01.2014 по 31.12.2016 ФОП ОСОБА_1 здійснювалося придбання дизельного пального, частина якого використовувалася в операціях, що не є господарською діяльністю платника податків, а саме, за 2015 рік 11103,95 літрів вартістю 194407,96 грн, в тому числі ПДВ 32401,33 грн, за 2016 рік 26290,28 літрів вартістю 432212,21 грн, в тому числі ПДВ 72035,37 грн. Сума сплаченого ПДВ при придбанні пального була включена до складу податкового періоду звітних періодів 2015, 2016 років. Отже, ФОП ОСОБА_1 було занижено суму податкових зобов`язань з ПДВ за грудень 2015 року на 32401,33 грн та грудень 2016 року на 72035,00 грн.

В акті перевірки не зазначено, які саме видаткові накладні, акти виконаних робіт, фіскальні чеки, податкові накладні, перевіряючим було не враховано до складу витрат та віднесено до складу податкових зобов`язань по податку на додану вартість.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п. 201.1 ст. 201 ПК України (в редакції станом на 2015 рік) платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України (в редакції станом на 2016 рік) визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

В матеріалах справи містяться копії актів виконаних робіт, складені між виконавцем ФОП ОСОБА_1 та підприємствами контрагентами щодо виконаних послуг по перевезенню вантажів та копії податкових накладних, виписані ФОП ОСОБА_1 .

Всі акти виконаних робіт підписано від імені обох сторін та скріплено печатками, а їх оформлення відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку від 24.05.1995 №88.

Складення податкових накладних відповідає п. 201.1 ст. 201 ПК України.

Згідно наданих на дослідження документів ФОП ОСОБА_1 надано послуг: за 2015 рік в розмірі 1064114,11 грн, ПДВ становить в сумі 212822,82 грн; за 2016 рік в розмірі 759817,56 грн, ПДВ становить в сумі 151963,51 грн.

На дослідження експерту надавалися податкові декларації з податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, в яких у рядку 9 «усього податкових зобов`язань» суб`єктом господарської діяльності відображено суму податку на додану вартість по податковим зобов`язанням.

Розбіжності між задекларованими ФОП ОСОБА_1 сумами податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 та наданими на дослідження первинними документами, а саме, актами виконаних робіт та податковими накладними, відсутні.

Отже, в обсязі наданих документів за висновком експерта-економіста, визначені та задекларовані ФОП ОСОБА_1 податкові зобов`язання з податку на додану вартість за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, відповідають наданим первинним документам.

Як слідує зі змісту акту ГУ ДФС у Полтавській області від 16.02.2018 №243/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 , з 01.01.2014 по 31.12.2016 ФОП ОСОБА_1 задекларовано податкового кредиту з податку на додану вартість у сумі 763477,00 грн, в тому числі 212225,00 грн від`ємного значення рядка 21 попереднього звітного періоду (рядок 16 колонка Б податкової декларації з ПДВ з 01.01.2016). Перевіркою повноти та правильності визначення податкового кредиту за період, що перевіряється, встановлено його завищення на 107593,00 грн за рахунок невірного визначення ФОП ОСОБА_1 при складанні податкових декларацій з ПДВ сум від`ємного значення (рядок 19.1 Декларації), що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 16.1 Декларації наступного звітного періоду.

Вказані висновки контролюючого органу були предметом дослідження експерта та висвітлені у експертному висновку №1952/234 від 12.03.2019.

Так, відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (п. 198.3 ст. 198 ПК України).

Згідно п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної.

У акті перевірки зазначені показники декларації по податковому кредиту: дозволений податковий кредит (рядок 10.1); коригування ПК (рядок 16.1); усього податкового кредиту (рядок 17) за даними перевірки співпадають з показниками відображеними ФОП ОСОБА_1 в деклараціях з податку на додану вартість за 2015 рік, відхилень під час перевірки не встановлено.

Отже, правильність визначення та формування позивачем податкового кредиту за 2015 рік відповідачем не заперечується.

Згідно експертного висновку від 12.03.2019 №1952/234, проведеним дослідженням здійснено аналіз декларацій з податку на додану вартість та арифметичний підрахунок податкового кредиту та від`ємного значення податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1 за 2015 рік та за 2016 рік.

Як наслідок, встановлено, що сума податкового кредиту ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 становить 312083,00 грн.

Сума податкового кредиту за 2016 рік, яка відображена підприємцем в рядку 17 податкових декларацій по податку на додану вартість за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 становить 394675,00 грн (січень - 25821 грн; лютий - 25164 грн; березень - 14706 грн; квітень - 28384 грн; травень - 21992 грн; червень 20907 грн; липень 21655 грн; серпень 18470 грн; вересень 48135 грн; жовтень 52256 грн; листопад 53948 грн; грудень 63237 грн).

Відтак, різниця становить 82592,00 грн (394675,00 грн - 312083,00 грн = 82592,00 грн).

Таким чином, в обсязі наданих документів експерт-економіст встановив, що визначений та задекларований ФОП ОСОБА_1 податковий кредит з податку на додану вартість за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 наданим первинним документам та вимогам ПК України, підтверджується частково та становить 312083,00 грн.

При цьому, визначення податкового кредиту за 2015 рік експертом не досліджувалось, в зв`язку з тим, що згідно акту контролюючого органу під час перевірки, розбіжностей не встановлено.

Відповідно до Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 №21, розділ II "Податковий кредит": до розділу II "Податковий кредит" (рядки 10 та 11 декларації) включаються обсяги придбання (виготовлення, будівництва, спорудження, створення) з податком на додану вартість (рядки 10.1 та 10.2) або без податку на додану вартість (рядок 10.3) товарів/послуг, необоротних активів на митній території України, ввезених на митну територію України товарів, необоротних активів (рядки 11.1 та 11.2), отриманих на митній території України від нерезидента послуг (рядок 11.4). При заповненні рядків 10.1 та/або 10.2 обов`язковим є подання (Д5) (додаток 5), що заповнюється в розрізі контрагентів.

У рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду. У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період. У рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від`ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду.

Розділ III "Розрахунки за звітний період": якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) декларації 0110 і податкового кредиту (рядок 17) декларації 0110 отримано від`ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації 0110. Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.

В результаті експертного дослідження експертом встановлено, що:

- в декларації з ПДВ ФОП ОСОБА_1 за грудень 2015 року сума від`ємного, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду становить 14157,00 грн;

- в декларації з ПДВ за січень 2016 року підприємцем відображено в рядку 16 «від`ємне значення, що включається до складу податкового періоду поточного звітного періоду» суму від`ємного значення в розмірі 14157,00 грн, що відповідає розділу ІІ та розділу ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ від 28.01.2016 №21.

В акті ГУ ДФС у Полтавській області від 16.02.2018 №243/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 в таблиці «Зведені дані щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки сум податкового кредиту», в колонці «від`ємне значення, минулого звітного періоду, що включається до складу податкового кредиту, за результатами перевірки», податковим органом не прийнято зазначену суму від`ємного значення в розмірі 14157,00 грн.

Підсумовуючи дані своїх таблиць експерт встановив, що сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду ФОП ОСОБА_1 :

- за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 становить 54614,00 грн;

- за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 становить 160118,00 грн.

В Деклараціях по податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1 відображено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду: за 2015 рік в розмірі 54614,00 грн, за 2016 рік в розмірі 212275,00 грн. Таким чином, за 2016 рік різниця становить в розмірі 52157,00 грн (242710,00 грн - 160118,00 грн = 82592,00 грн), яка виникла внаслідок арифметичних помилок/.

Підсумовуючи викладене, в обсязі наданих документів за висновками судового експерта-економіста, визначене та задеклароване ФОП ОСОБА_1 від`ємне значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду: за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 відповідає наданим первинним документам та вимогам ПК України; за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 частково відповідає наданим первинним документам та вимогам ПК України та становить в розмірі 160118,00 грн.

За змістом акту перевірки перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 встановлено порушення п. 198.5 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого:

- занижено ПДВ на загальну суму 54016,00 грн, в тому числі звітні періоди: грудень 2015 року на 18244,00 грн, січень 2016 року на 7657,00 грн, лютий 2016 року на 1986,00 грн, грудень 2016 року на 26129,00 грн.

- завищено суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового, кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24 Декларації) за грудень 2015 року на 14857,00 грн;

- завищено суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Декларації) за січень 2016 року на 6500,00 грн, лютий 2016 року на 4514,00 грн., березень 2016 року на 4514,00 грн, квітень 2016 року на 9158,00 грн, травень 2016 року на 9158,00 грн, червень 2016 року на 9158,00 грн, липень 2016 року на 9158,00 грн, серпень 2016 року на 9158,00 грн, вересень 2016 року на 9158,00 грн., жовтень 2016 року на 9158,00 грн., листопад 2016 року на 9158,00 грн, грудень 2016 року на 55064,00 грн.

При цьому, в таблиці акту перевірки податковим органом визначено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню (рядок 25 Декларації) за грудень 2015 року в розмірі 18244,00 грн, яку перевіряючим визначено внаслідок використання отриманого пального не в господарській діяльності платника.

Дане питання також досліджувалося в ході проведення судової економічної експертизи.

Внаслідок проведеного експертом порівняння між нарахуванням та сплатою податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.05.2015 розбіжності щодо повноти декларування та своєчасності сплати ПДВ, правомірності декларування сум від`ємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, не встановлені.

Таким чином, за висновками експерта проміжні висновки акту ГУ ДФС у Полтавській області від 16.02.2018 №243/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 щодо заниження ПДВ за грудень 2015 року на 18244,00 грн, та завищення суми від`ємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24 Декларації) за грудень 2015 року на 14857,00 грн, документально не підтвердилися.

Внаслідок проведеного експертом порівняння між нарахуванням та сплатою податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 встановлено, що сума від`ємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Декларації) за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 становить в розмірі 160118,00 грн, в тому числі: за січень 2016 року - 6500,00 грн, лютий 2016 року - 4514,00 грн, березень 2016 року - 7414,00 грн, квітень 2016 року - 4943,00 грн, травень 2016 року - 3284,00 грн, червень 2016 року - 2993,00 грн, липень 2016 року -3932,00 грн, серпень 2016 року - 7998,00 грн, вересень 2016 року - 19424,00 грн, жовтень 2016 року - 18946,00 грн, листопад 2016 року - 35578,00 грн, грудень 2016 року - 44592,00 грн.

В деклараціях по податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1 відображено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 в розмірі 242710,00 грн, в тому числі: за січень 2016 року - 6500,00 грн, лютий 2016 року - 4514,00 грн, березень 2016 року - 7414,00 грн, квітень 2016 року - 9587,00 грн, травень 2016 року - 7928,00 грн, червень 2016 року - 13465,00 грн, липень 2016 року - 14404,00 грн, серпень 2016 року - 18470,00 грн, вересень 2016 року - 29896,00 грн, жовтень 2016 року - 29418;00 грн, листопад 2016 року - 46050,00 грн, грудень 2016 року 55064,00 грн.

Різниця становить в розмірі 82592,00 грн, в тому числі: за квітень 2016 року - 4644,00 грн, травень 2016 року - 4644,00 грн, червень 2016 року - 10472,00 грн, липень 2016 року -10472,00 грн, серпень 2016 року - 10472,00 грн, вересень 2016 року - 10472,00 грн, жовтень 2016 року - 10472,00 грн, листопад 2016 року - 10472,00 грн, грудень 2016 року - 10472,00 грн, всього 82592,00 грн.

Таким чином, за даними експерта проміжні висновки акту ГУ ДФС у Полтавській області від 16.02.2018 №243/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 щодо:

- заниження ПДВ на загальну суму 54016,00 грн, в тому числі звітні періоди: грудень 2015 року на 18244,00 грн, січень 2016 року на 7657,00 грн, лютий 2016 року на 1986,00 грн, грудень 2016 року 26129,00 грн, документально не підтвердилися;

- завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового, кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) за січень 2016 року на 6500,00 грн, лютий 2016 року на 4514,00 грн, березень 2016 року на 4514,00 грн, документально не підтвердилися;

- завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового, кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року підтвердилися частково та складають: квітень 4644,00 грн, травень 2016 року - 4644,00 грн, червень 2016року - 10472,00 грн, липень 2016 року - 10472,00 грн, серпень 2016 року - 10472,00 грн, вересень 2016 року - 10472,00 грн, жовтень 2016 року - 10472,00 грн, листопад 2016 року - 10472,00 грн, грудень 2016 року - 10472,00 грн, всього завищення суми від`ємного значення, що зараховуються до складу податкового, кредиту наступного звітного періоду становить в розмірі 82592,00 грн.

Відтак, резюмуючи викладене, суд доходить висновку про безпідставність та необґрунтованість винесення контролюючим органом відносно ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень від 20.03.2018 № щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на 67520,00 грн, в тому числі 54016,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 13504,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями, а також від 20.03.2018 № в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 75421,00 грн.

Як наслідок, податкові повідомлення-рішення від 20.03.2018 № повністю та від 20.03.2018 № в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 75421,00 грн підлягають визнанню протиправними та скасуванню судом.

У акті перевірки перевіряючим зафіксовано порушення ОСОБА_1 абз. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 «Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ)», в результаті відображення не в повному обсязі інформації про суми нарахованого (виплаченого) доходу фізичним особам за товари (послуги) в поданих до Шишацького відділення Миргородської ОДПІ звітах за формою 1ДФ за звітні періоди 1, 2, 3, 4 квартали 2014 року, 1, 2, 3, 4 квартали 2015 року, 1, 4 квартали 2016 року.

В акті перевірки міститься таблиця «Узагальнені дані про виявлені розбіжності з даними податкових розрахунків за формою 1 ДФ за період з 01.01.2014 по 31.12.2014», в якій відображені прізвища фізичних осіб-підприємців (ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 ) по яких, на думку перевіряючого, необхідно було ФОП ОСОБА_1 у звітах 1 ДФ відобразити інформацію про суми нарахованого доходу.

Згідно з п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок у вигляді окремого витягу за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням та надсилає копію такого розрахунку до контролюючого органу за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу в установленому порядку;

в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку;

г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу;

ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Стаття 168 ПК України встановлює, що оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Роботодавець та/або податковий агент має право здійснювати перерахунок сум нарахованих доходів, утриманого податку за будь-який період та у будь-яких випадках для визначення правильності оподаткування, незалежно від того, чи має платник податку право на застосування податкової соціальної пільги (пп. 169.4.3 п. 169.4 ст. 169 ПК України).

Згідно з пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Обов`язок подачі ФОП до контролюючого органу податкових декларацій за результатами календарного року визначений п. 177.5 ст. 177 ПК України.

Пунктом 177.8 ст. 177 ПК України передбачено, що під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

В ході проведення судової економічної експертизи експертом досліджувалися:

- договір №Л-37 від 13.01.2014, складений між ФОП ОСОБА_3 (виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (замовник) щодо надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобільних шин замовника;

- договір №ЛН-20 від 13.01.2014, складений між ФОП ОСОБА_6 (постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) щодо постачання товарно-матеріальних цінностей;

- видаткові накладні, акти виконаних-робіт складені між ФОП ОСОБА_1 та контрагентами ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_7 .

Всі вказані особи є приватними підприємцями, що в акті перевірки перевіряючим не заперечується.

Пунктами 1.2, 1.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 13.01.2015 №4 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що податковий розрахунок - документ, який свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. На підставі відомостей щодо сум утриманого та/або сплаченого податку, які зазначаються у податковому розрахунку, нарахування податкового зобов`язання не проводиться.

Дія цього Порядку поширюється на податкових агентів, а саме: юридичних осіб (їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи), самозайнятих осіб, представництва нерезидентів - юридичних осіб, інвесторів (операторів) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) нараховують (виплачують, надають) доходи фізичній особі та/або зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, а також військовий збір, передбачений пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу.

Таким чином, податкове законодавство України передбачає сплату податку не тільки самостійно платником податків, але й шляхом утримання податку з джерела виплати, яким виступає особа, що нараховує (виплачує, надає) платникові податків дохід або кошти.

Податковим агентом визнається особа, на яку ПК України покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені ПК України для платників податків.

За змістом п. 177.5, п. 177.8 ст. 177 ПК України ФОП самостійно відображає доходи за результатами календарного року та самостійно сплачує податок на доходи фізичних осіб, а якщо дохід ФОП виплачує інша самозайнята особа або ж суб`єкт господарювання, то останні не утримують ПДФО при нарахуванні доходу, якщо ФОП було надано документ про реєстрацію особи суб`єктом господарювання.

Таким чином, у випадку, коли дохід виплачується на користь ФОП, то особа яка його нараховує, звільняється від обов`язку утримання податків та зборів та втрачає статус податкового агента щодо такого доходу платника. Особа, яка нараховує дохід ФОП, не виступає щодо такого суб`єкта господарювання податковим агентом та не зобов`язана відображати суму нарахованих доходів у податковому розрахунку за формою 1-ДФ.

Підсумовуючи викладене, висновки акту перевірки ГУДФС у Полтавській області про порушення ФОП ОСОБА_1 абзацу "б" п. 176.2 ст. 176 ПК України та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 «Про затвердженні форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ)» щодо не відображення у повному обсязі інформації про суми нарахованого (виплаченого) доходу фізичним особам за товари (послуги) в поданих до Шишацького відділення Миргородської ОДПІ звітах за формою 1ДФ за звітні періоди 1, 2, 3, 4 квартали 2014 року, 1, 2, 3, 4 квартали 2015 року, 1, 4 квартали 2016 року, не підтверджуються.

Як наслідок, за відсутності допущення вказаних порушень суд вважає безпідставним винесення контролюючим органом відносно позивача податкового повідомлення-рішення від 20.03.2018 №, яким до останнього застосовані штрафні санкції за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді З/П» на 510,00 грн.

Відтак, вказане податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

За даними акту від 16.02.2018 №243/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 перевіркою правильності нарахування єдиного внеску у розмірі 6775,31 грн, у тому числі за 2014 рік у сумі 1330,41 грн, за 2015 рік у сумі 2168,77 грн, за 2016 рік у сумі 3276,13 грн із суми доходу, на який нараховується єдиний внесок у період 2014 - 2015 роки у розмірі 34,7% та у період 2016 рік у розмірі 22%, задекларованого ФОП ОСОБА_8 , встановлено його заниження у сумі 160732,06 грн, у тому числі, за 2014 рік у сумі 28178,35 грн, за 2015 рік у сумі 56216,28 грн, за 2016 рік у сумі 76337,43 грн.

Слід зазначити, що ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов`язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача.

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Відповідно до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №455 (в редакції, станом на момент виникнення спірних правовідносин), обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції: - обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвела до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб; - платники, визначені підпунктом 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкової декларації. При цьому враховується кількість календарних місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Відповідно до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №454 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), цей Порядок встановлює порядок, строки подання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено суми єдиного внеску до органів доходів і зборів, та його форму (п. 1.3 Порядку).

Звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок (п. 4.1 Порядку).

В акті від 16.02.2018 №243/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 міститься таблиця правильності визначення чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок ФОП ОСОБА_1 та таблиця розрахунку єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, за даними яких нарахування єдиного соціального внеску податковим органом, здійснювалося на суму встановленого перевіркою заниження чистого оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 .

Як вже зазначалося вище, визначені та задекларовані ФОП ОСОБА_1 доходи в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік занижено в розмірі 81205,03 грн, що відображено також в таблиці правильності визначення чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок акту перевірки.

Під час проведення дослідження експертом-економістом здійснено розрахунок єдиного соціального внеску нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, згідно з яким за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 згідно наданих документів розмір єдиного соціального внеску ФОП ОСОБА_1 становить в сумі 28178,60 грн.

Оскільки висновки акту перевірки ГУДФС у Полтавській області про порушення ФОП ОСОБА_1 ст. 44, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України щодо заниження суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 90846,64 грн, в тому числі за 2015 рік на 26014,81 грн, за 2016 рік на 64831,83 грн, документально не підтвердилися, в обсязі наданих документів експертом також не підтвердилися й висновки акту перевірки від 16.02.2018 №243/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 про порушення позивачем п. 2 ч. 1 ст. 7 та ч. 5, ч. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо заниження єдиного внеску за 2014 рік на 28178,35 грн та за 2015 2016 роки на 132553,71 грн.

За викладених обставин, суд вважає безпідставним прийняття контролюючим органом відносно позивача вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.03.2018 №Ф-, якою останнього зобов`язано сплатити недоїмку з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 132553,71 грн, а також рішення від 20.03.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 37768,04 грн.

Отже, вказані вимога та рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Стосовно висновків перевіряючого про порушення ОСОБА_1 пп. 1.1, пп. 1.2, пп. 1.4, пп. 1.5 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» ПК України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено суму військового збору, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником податків за результатами звітного року на 7832,75 грн, в тому числі за 2015 рік на 2430,10 грн, за 2016 рік на 5402,65 грн, то вказане питання також було предметом дослідження експерта під час проведення судової економічної експертизи у справі.

Відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

1.2. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

1.5. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

1.6. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

1.7. Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

В акті ГУ ДФС у Полтавській області від 16.02.2018 №243/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 міститься таблиця правильності визначення чистого оподатковуваного доходу, на який нараховуються податкові зобов`язання по військовому збору та нарахування військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2016. За даними цієї таблиці нарахування військового збору податковим органом здійснювалося на суму встановленого перевіркою заниження чистого оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

Разом з тим, з огляду на не встановлення документального підтвердження порушення ФОП ОСОБА_1 ст. 44, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України щодо заниження суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 90846,64 грн, в тому числі за 2015 рік на 26014,81 грн, за 2016 рік на 64831,83 грн, документально не підтвердилися в обсязі наданих документів експертом також і висновки акту перевірки від 16.02.2018 №243/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 про порушення позивачем пп. 1.1, пп. 1.2, пп. 1.4, пп. 1.5 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» ПК України щодо заниження суми військового збору в розмірі 7832,75 грн.

Відтак, на переконання суду, контролюючий орган безпідставно та необґрунтовано збільшив ОСОБА_1 податковим повідомленням-рішенням від 20.03.2018 № суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» на 9790,94 грн, в тому числі 7832,75 грн - за податковими зобов`язаннями та 1958,19 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Як наслідок, зазначене податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Також частиною 5 ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір сплаченого позивачем судового збору за усі позовні вимоги (враховуючи зменшені позивачем вимоги) становить 5197,15 грн, а повна вартість експертизи складає 30615,00 грн.

Відтак, зважаючи на зменшення позовних вимог позивачем, а також подальше задоволення уточненого позову ОСОБА_1 , суд вважає, що на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 4371,22 грн та витрати по сплаті вартості судової економічної експертизи в розмірі 25716,60 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 43142831) про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 20 березня 2018 року №, №, №, №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 20 березня 2018 року № в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 75421,00 грн (сімдесят п`ять тисяч чотириста двадцять одна гривня нуль копійок).

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 20 березня 2018 року №Ф-.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Полтавській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20 березня 2018 року №.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (ідентифікаційний код 43142831) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4371,22 грн (чотири тисячі триста сімдесят одна гривня двадцять дві копійки) та по сплаті вартості судової економічної експертизи в розмірі 25716,60 грн (двадцять п`ять тисяч сімсот шістнадцять гривень шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04 грудня 2020 року.

Суддя О.В. Гіглава