Справа № 360/4210/20
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4210/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо обмеження ОСОБА_1 розміру пенсії за вислугу років у десять прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з 01 травня 2020 року здійснювати ОСОБА_1 виплату призначеної пенсії в повному обсязі та без обмежень її граничного розміру, з урахуванням вже виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку у відповідача з вересня 2019 року та до 30 квітня 2020 року отримував пенсію як працюючий пенсіонер.

Після звільнення з органів прокуратури у травні 2020 року відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії і йому призначено пенсію за вислугу років у розмірі 41910,00 грн. Такий розмір пенсії відповідає пропорційному співвідношенню між страховими внесками та призначеним розміром пенсійних виплат.

В травні 2020 року позивач отримав пенсію як працюючий пенсіонер, а з 07 червня 2020 року - отримав пенсію у розмірі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. З 01 липня 2020 року позивач отримує пенсію у розмірі 17120,00 грн, тобто десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, незважаючи на те, що пенсію призначено у розмірі 41910,00 грн.

В подальшому позивач звернувся з заявою до відповідача, якою просив здійснити належні йому пенсійні виплати без обмеження максимальним розміром. Листом від 18 вересня 2020 року відповідач відмовив позивачу у здійсненні виплат без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум, і продовжив здійснювати виплату пенсії у такому розмірі і надалі. Відповідач мотивував своє рішення по обмеженню максимальної пенсії абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, такими, що порушують право на мирне володіння майном, гарантоване статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) 23 листопада 2020 року за вхідним реєстраційним № 47801/2020 подало відзив на позовну заяву від 20 листопада 2020 року № 1211-07-7/4260 (арк. спр. 27-28).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що позивач перебуває на обліку в управлінні. Позивачу призначена, нараховується та виплачується пенсія за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (з дня звернення із заявою про призначення пенсії).

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, згідно з статтею 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тобто, в чинному законодавстві про пенсійне забезпечення не існує жодних розбіжностей щодо встановленого максимального розміру пенсійних виплат.

Також відповідач зазначив, що позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за перерахунком пенсії, оскільки він не звертався до відповідача із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії після призначення пенсії відповідно до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, та статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із необхідним пакетом документів, що визначає право на перерахунок пенсії, а відтак відповідач не має підстав для перерахунку пенсії позивача з травня 2020 року.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Звернення позивача від 07 вересня 2020 року розглянуто відповідачем у передбачений Законом України «Про звернення громадян» строк.

Враховуючи вищенаведене, відповідач не має правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивачеві, тим більш з 1 травня 2020 року, у зв`язку із відсутністю заяви позивача встановленого зразка про перерахунок пенсії.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про визнання дій протиправними є необґрунтованими, оскільки позивач не звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії встановленої форми, а відповідачем не приймалося рішення за вказаною заявою про відмову у перерахунку пенсії позивачу.

Також відповідач зазначає, що не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення судового збору.

Окрім того, 26 листопада 2020 року та 27 листопада 2020 року через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) за вхідними реєстраційними №№ 48535/2020, 48698/2020 від Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області надійшли пояснення від 26 листопада 2020 року № 1211-07-7/4431 (арк. спр. 50, 59), в яких відповідач додатково зазначив, що відповідно до заяви позивача від 30 вересня 2019 року його взято на облік та призначено пенсію щомісячно в сумі 6142,59 грн. 04 травня 2020 року позивачем подано заяву про перерахунок пенсії у зв`язку зі звільненням. За вказаною заявою 05 травня 2020 року управлінням проведено перерахунок пенсії позивача, після чого її розмір склав 41910,79 грн. 05 жовтня 2020 року позивачем подано заяву про перерахунок в зв`язку із збільшенням розміру заробітної плати (грошового забезпечення). За вказаною заявою 02 листопада 2020 року управлінням проведено перерахунок пенсії позивача, після чого її розмір склав 53367,89 грн. Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» з 1 липня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, становить 1712,00 гривень. Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства, позивачу виплачується пенсія в розмірі десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, а саме - 17120,00 грн.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 04 листопада 2020 року про відкриття провадження в адміністративній справі судом ухвалено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 20-21).

Ухвалою від 04 грудня 2020 року позивачу повернуто без розгляду відповідь на відзив у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (арк. спр. 65).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з 30 вересня 2019 року є отримувачем пенсії за вислугу років, призначеної на умовах Закону України «Про прокуратуру», та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, про що свідчить рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 17 жовтня 2019 року № 79; розмір пенсії з 30 вересня 2019 року складає 6142,59 грн (арк. спр. 32).

З 01 травня 2020 року позивачу здійснено перерахунок пенсії у зв`язку зі звільненням, про що свідчить рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 05 травня 2020 року № 79; основний розмір пенсії з надбавками складає 41910,79 грн, максимальний розмір пенсії з 01 травня 2020 року - 16380,00 грн, з 01 липня 2020 року - 17120,00 грн, з 01 грудня 2020 року - 17690,00 грн (арк. спр. 46).

05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з заявою про перерахунок пенсії у зв`язку зі збільшенням заробітної плати, зареєстрованою за № 5285, додавши до неї документи, зазначені в розписці-повідомленні (арк. спр. 47 зв., 48).

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 02 листопада 2020 року № 79 позивачу з 01 жовтня 2020 року здійснено перерахунок пенсії за вислугу років; основний розмір пенсії з надбавками складає 53367,89 грн, максимальний розмір пенсії - 17120,00 грн (арк. спр. 46 зв.).

З урахуванням обмежень максимального розміру пенсії, позивач отримує з 01 травня 2020 по 30 червня 2020 року 16380,00 грн, з 01 липня 2020 року по 30 листопада 2020 року - 17120,00 грн, з 01 грудня 2020 року довічно - 17690,00 грн.

07 вересня 2020 року ОСОБА_1 направив на адресу відповідача заяву, якою просив здійснити виплату пенсії за вислугу років з травня 2020 року без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум, і здійснювати виплату нарахованої пенсії у такому розмірі і надалі (арк. спр. 17).

Листом від 18 вересня 2020 року № 90-92/С-07/8/1211/20 відповідач зазначив, що з урахуванням норм чинного законодавства розмір пенсії до виплати складає 10 мінімальних пенсій, а саме 17120,00 грн (арк. спр. 18).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII).

Статтею 86 Закону № 1697-VII врегульовані питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Частиною першою статті 86 Закону № 1697-VII визначено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років у певному розмірі.

Відповідно до частини другої статті 86 Закону № 1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII (в редакції Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення») максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01 січня 2016 року, у частині п`ятнадцятій статті 86 Закону № 1697-VII абзац шостий доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Законом України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01 січня 2017 року, у Законі № 1697-VII у частині п`ятнадцятій статті 86 в абзаці шостому слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, згідно з абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII (у редакції, яка діє з 01 січня 2017 року) передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Згідно з пунктом 13-2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» максимальний розмір пенсії, призначеної на умовах законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Отже, у період до 31 грудня 2017 року максимальний розмір пенсії, призначеної на підставі Закону № 1697-VII, не перевищував 10740 гривень. Починаючи з 01 січня 2018 року розмір пенсії, призначеної на підставі Закону № 1697-VII, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, як на момент призначення позивачу пенсії, так і на момент проведення перерахунку пенсії позивачу після його звільнення з органів прокуратури (починаючи з 01 травня 2020 року), наведеними положеннями встановлюються обмеження максимального розміру пенсії за вислугу років, призначеної на умовах Закону № 1697-VII, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 7 Закону України від 14 листопада 2019 року № 297-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень.

Як встановлено судом, виплата пенсії ОСОБА_1 з 01 травня 2020 року проводиться відповідачем на підставі абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII (у редакції, яка діє з 01 січня 2017 року) у максимальному розмірі пенсії - у розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого статтею 7 Закону України від 14 листопада 2019 року № 297-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» для осіб, які втратили працездатність.

З огляду на наведене, суд доходить висновку про відсутність у відповідача законних підстав для здійснення позивачу виплати нарахованої пенсії за вислугу років, призначеної на умовах Закону України «Про прокуратуру», без обмеження граничного розміру, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Посилання позивача на порушення статті 22 Конституції України є безпідставними, адже відповідні положення законів не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 24 липня 2018 року у справі № 554/10456/16-а.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Разом з тим, обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності жодним чином не нівелює обов`язку позивача довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, внаслідок чого позовні вимоги слід залишити без задоволення.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (ідентифікаційний код 21792407, місцезнаходження: 93113, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. ім. В. Сосюри, буд. 347) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська