Справа № 522/19646/17
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року

м. Київ

справа №522/19646/17

провадження №К/9901/1534/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Желєзного І.В., Мороз Л.Л., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ» до управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ» на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В., Коваля М.П. від 6 грудня 2018 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ТОВ «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ» звернулось до суду з позовом до управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови, в якому просило:

- визнати незаконною та скасувати постанову управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 5 жовтня 2017 року № 108/17/457-вих про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2018 року у задоволення позовних вимог ТОВ «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ» було відмовлено.

3. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи встановлено, що керівництво ТОВ «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ» не допустило посадову особу управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради для здійснення позапланових перевірок на об`єкти будівництва за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118/2, приміщення № 1а, що є підставою для накладення санкцій встановлених пунктом 2 частини 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

4. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2018 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2018 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ТОВ «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ» відмовлено.

5. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що судом першої інстанції фактично ухвалено вірне рішення по суті заявлених вимог. Однак, допущено порушення правил підсудності такої справи.

Відповідно до положень пункту 1 частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Зважаючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема на те, що справу розглянуто неповноважним складом суду, апеляційний суд дійшов до висновку, що відповідно до ч пункту 1 частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової постанови по суті позовних вимог ТОВ «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ» і згідно мотивів суду апеляційною інстанції у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ТОВ «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ» звернулось із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2018 року, а справу направити на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставі наказу управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-13/247ДАБК від 23 червня 2017 року для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю щодо дотримання суб`єктом містобудування ТОВ «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ» вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, відповідно до направлення для проведення (позапланового) заходу було здійснено перевірку за адресою: м. Одеса вул. Фонтанська дорога, 118А, прим. 1а.

22 червня 2017 року на адресу позивача управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради направлено лист про забезпечення доступу до об`єкту будівництва о 10-00 26 червня 2017 року.

У зв`язку з незабезпеченням доступу до об`єкту будівництва позивачем, управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради звернулось з відповідним листом від 1 серпня 2017 року до органів поліції щодо сприяння у забезпеченні присутності замовника будівництва.

11 вересня 2017 року на адресу позивача направлено вимогу про надання документів згідно переліку та прибуття на об`єкт будівництва 18 вересня 2017 року з наданням безперешкодного доступу до приміщення.

20 вересня 2017 року управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради складено акт, за участі посадових осіб Київської районної адміністрації Одеської міської ради та управління архітектури та містобудування Одеської міської ради та управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкті будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання на покладених на них функцій.

20 вересня 2017 року управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

5 жовтня 2017 року управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради винесено постанову № 108/17/457-вих, якою встановлено порушення ТОВ «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ» вимог положень пункту 1 частини 3 статті 41 Закону України «Про архітектурну діяльність», підпункту 1 пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 та визнано останнього винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пункту 2 частини 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», з накладенням штрафу у розмірі 50520,00 грн.

8. Не погодившись з рішенням управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, яким на нього накладено штраф, ТОВ «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ» звернулось до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Касаційна скарга обґрунтована тим, що на час звернення позивача до суду та розгляду справи Приморським районним судом м. Одеси вказана справа не відносилася до підсудності місцевого загального суду як адміністративного суду, а тому Приморський районний суд м. Одеси прийняв зазначену справу до свого провадження та розглянув її з порушенням предметної підсудності, встановленої статтею 18 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року.

Вказані обставини є підставами для скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2018 року.

Ці обставини знайшли своє відображення в постанові суду апеляційної інстанції.

Однак, в порушення норм процесуального права суд апеляційної інстанції помилково застосував пункт 1 частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно якої порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Також суд апеляційної інстанції, посилаючись на пункт 2 частини 11 статті Кодексу адміністративного судочинства України, помилково прийшов до висновку, що відповідно пункту 1 частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову у задоволені позовних вимог ТОВ «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ».

Діюче процесуальне законодавство не надає визначення терміну «неповноважний склад суду», однак, враховуючи, що стаття 318 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення, прийняте судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), судом апеляційної інстанції не обґрунтовано застосування саме положень пункту 1 частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Такими діями суд апеляційної інстанції в порушення норм процесуального права не застосував положення частини 1 статті 318 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно яких, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25 - 28 цього Кодексу.

10. Відзиву на касаційну скаргу ТОВ «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ» на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2018 року управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. В силу частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд переглядає рішення суду апеляційної інстанції в частини доводів касаційної скарги, а саме щодо порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, щодо не застосування положення частини 1 статті 318 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно якого, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25 - 28 цього Кодексу.

12. Статтею 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

13. Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

14. Відповідно до принципу спеціалізації Законом визначено види і повноваження місцевих судів: загальні суди, які розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом; господарські суди, які розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції; адміністративні суди, які розглядають справи адміністративної юрисдикції (адміністративні справи).

15. Юрисдикція місцевих судів щодо окремих категорій справ, а також порядок їх розгляду визначаються законом (частина 5 статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

16. Отже судова юрисдикція - це компетенція судів здійснювати правосуддя в формі визначеного законом виду судочинства і щодо визначеного кола правовідносин.

17. Статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік справ у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, тобто визначено предметне коло справ, які розглядаються адміністративними судами.

18. Так, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

19. На відміну від адміністративної юрисдикції як компетенції адміністративних судів щодо розгляду справ у публічно-правових спорах, підсудність відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України - це розмежування повноважень адміністративних судів щодо розгляду і вирішення справ, які належать до адміністративної юрисдикції.

20. Під підсудністю можливо також розуміти коло адміністративних справ, вирішення яких віднесено до компетенції певного адміністративного суду.

21. Визначити підсудність означає встановити, який суд і якої ланки, згідно з законом, повинен здійснювати судочинство в тій чи іншій справі у підвідомчих йому провадженнях.

22. Виходячи з аналізу глави 2 розділу І Кодексу адміністративного судочинства України під підсудністю розуміється сукупність предметної (статті 20, 21), інстанційної (стаття 22), територіальної (стаття 25) юрисдикції адміністративних судів.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

23. Помилковим є ототожнення понять «підсудність» з «юрисдикцією» (підвідомчістю). Так, юрисдикція (підвідомчість) адміністративних судів визначає загальну компетенцію судів щодо розгляду адміністративних справ та коло справ, які суди мають право розглядати і вирішувати в порядку адміністративного судочинства, тоді як правила підсудності розмежовують підсудність справ судам одного виду юрисдикції - у даному випадку адміністративної.

24. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 804/3516/18 та від 30 січня 2020 року у справі № 640/11758/19.

25. Поняття «підсудності» не охоплює поняття «юрисдикції» (підвідомчості) судів щодо розгляду спорів певної категорії (юрисдикції).

26. Предметом розгляду у цій справі є правомірність постанови органу державної влади про притягнення юридичної особи до відповідальності у вигляді накладення штрафу за порушення у сфері містобудування, винесеної відповідно до Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а тому підсудність цієї справи, згідно приписів статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час звернення до суду) віднесено до окружного адміністративного суду, а не місцевого загального суду як адміністративному суду.

27. Отже, на час звернення позивача до суду та розгляду справи Приморським районним судом м. Одеси вказана адміністративна справа не відносилася до підсудності місцевого загального суду, як адміністративного суду, а тому Приморський районний суд м. Одеси прийняв зазначену справу до свого провадження та розглянув її з порушенням предметної підсудності, встановленої статтею 18 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час звернення до суду), тобто ухвалив рішення неповноважним складом суду.

28. Враховуючи, що Приморський районний суд м. Одеси розглянув зазначену справу з порушенням предметної підсудності, тобто ухвалив рішення неповноважним складом суду, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку застосувавши пункт 1 частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, скасувавши рішення суду першої інстанції та ухваливши нове рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

29. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ» залишити без задоволення, а постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

судді І.В. Желєзний

Л.Л. Мороз