Справа № 826/4475/17
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 826/4475/17

адміністративне провадження № К/9901/33816/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Блажівської Н.Є., Гусака М.Б.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-виробничий центр «Сервіт» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві (правонаступник Головне управління ДПС у м. Києві) на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.07.2019 (суддя Арсірій Р.О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019 (головуючий суддя Мєзєнцев Є.І., судді: Файдюк В.В., Чаку Є.В.),

У С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-виробничий центр «Сервіт» (далі - ТОВ Проектно-виробничий центр «Сервіт», Товариство, позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві, відповідач), у якому просило: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.01.2017 №, №, №, №.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство посилалося на те, що викладені в акті перевірки висновки про порушення ним податкового законодавства ґрунтуються на припущеннях та неналежних доказах. Натомість, при здійсненні коригування (зменшення) в бухгалтерському та податковому обліку суми доходу по операціях з продажу (постачання) послуг (результатів будівельних робіт) ТОВ «ВКБ «Промжилбуд» за договором субпідряду від 04.06.2014 №04-06/2014 та коригування суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за цими операціями позивач діяв у відповідності до вимог законодавства. Товариство посилалося на те, що ціна транспортних засобів (автомобіля марки «Mercedes-Benz», модель CL 350 Blu TEC 4 Matic, 2015 року випуску та автомобіля марки «Audi», модель Q7 3.0 Quattro 4 LBOGA, 2015 року випуску), за якою автомобілі були продані Товариством, визначена за результатами експертної оцінки, зробленої експертом-авто-товарознавцем ФОП ОСОБА_1 в актах експертної оцінки від 03.06.2016 та від 23.06.2016 відповідно, а тому висновки в акті перевірки про отримання коштів від продажу таких автомобілів в більшій сумі, ніж зазначено в договорах, є безпідставними.

Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 11.07.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019, адміністративний позов задовольнив частково: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 12.01.2017 № та №; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Задовольняючи позов в частині вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.01.2017 № та №, суди виходили з того, що: коригування позивачем у листопаді 2015 року суми чистого доходу від реалізації субпідрядних робіт, виконаних у липні, вересні 2014 року, та коригування сум податкових зобов`язань з ПДВ за відповідними операціями у податковій накладній від 30.09.2014 № 37 не призвело до заниження сум податку на прибуток та ПДВ, які підлягали сплаті до бюджету; наявність у Товариства правових підстав для здійснення таких коригувань відповідачем не заперечується.

Відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині вимог (про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.01.2017 № та №), суди виходили з того, що позивач продав фізичним особам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 транспортні засоби за ціною, нижчою за їх середньо-ринкову вартість, у зв`язку з чим вказані особи отримали додаткове благо у вигляді суми знижки вартості легкових автомобілів, а тому був зобов`язаний, як податковий агент, утримати із вказаної суми податок з доходів фізичних осіб та сплатити військовий збір. Такі висновки судів обґрунтовані посиланням на інформацію, отриману з офіційного веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, згідно з якою середньо-ринкова вартість реалізованих позивачем легкових автомобілів значно вища, ніж ціна, зазначена у договорах купівлі-продажу. Надані позивачем акти експертної оцінки транспортних засобів визнані судами попередніх інстанцій неналежними докази, оскільки кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №797 від 20.12.2003, видане ФОП ОСОБА_1 , який зробив експертну оцінку автомобілів, було анульовано 08.10.2015.

ГУ ДФС подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.07.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019, у якій просить скасувати зазначені судові рішення в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

На обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме: пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, пункту 173.1 статті 173, підпункту 187.1 статті 187, пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України (далі - ПК), а також порушення норм процесуального права, а саме: статей 78, 90, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС). При цьому доводи відповідача в касаційній скарзі стосуються лише висновків судів попередніх інстанцій щодо підстав задоволення позову.

Право на подання відзиву на касаційну скаргу позивач не реалізував.

Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України ''Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ'' від 15.01.2020 №460-ІХ, відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону, та в межах доводів та вимог касаційних скарг відповідно до частини першої статті 341 КАС.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суди попередніх інстанцій встановили, що ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ПВЦ «Сервіт» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 30.01.2014 по 30.09.2016, за результатами якої складено акт від 16.12.2016 №398/26-15-14-01-02/39074813 (далі - акт перевірки).

На підставі акта перевірки ГУ ДПС прийняті: податкові повідомлення-рішення:

1) податкове повідомлення-рішення від 12.01.2017 № про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток на 515' 232,00 грн, в тому числі: основний платіж - 426' 324,00 грн, штрафні санкції - 88' 908,00 грн, - з підстав порушення Товариством пункту 50.1 статті 50 ПК, пунктів 10, 13, 14 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.11.1999 №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153, пункту 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 6 «Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.05.1999 №137, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.06.1999 за № 392/3685, пункту 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.01.2000 за № 27/4248, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України.

Внаслідок порушення цих норм Товариство:

а) занизило дохід за 2015 рік на 392' 744,00 грн і, відповідно, податок на прибуток на 70' 694,00 грн;

Так, між ТОВ «ПВЦ «Сервіт» (Субпідрядник) та ТОВ «ВБК «Промжитлобуд» (Підрядник) укладено договір субпідряду від 04.06.2014 № 04-06/2014, відповідно до умов якого Субпідрядник зобов`язується виконати роботи з влаштування теплової мережі, господарсько-питного водопроводу, господарсько-побутової та дощової каналізації, індивідуального теплового пункту на об`єкті: «Реконструкція гуртожитку з переобладнанням під житловий будинок з поквартирним заселенням з влаштуванням надбудови та прибудови на вул. Гарматній, 20 у Солом`янському районі м. Києва».

Відповідно до пункту 2.2 вказаного договору попередня вартість робіт разом з ПДВ складає 15' 000' 000,00 грн.

На виконання умов договору ТОВ «ПВЦ «Сервіт» виписано довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3), згідно з якими роботи виконано на суму 13' 499' 931,70 грн.

ТОВ «ПВЦ «Сервіт» склало податкову накладну від 30.09.2014 №37 на поставку робіт вартістю 937' 812,43 грн, в тому числі, ПДВ 156' 302,07 грн.

За результатами висновків експертизи КП «Київекспертиза» від 08.06.2015, проведення якої ініційоване ТОВ «ВБК «Промжитлобуд», вартість виконаних субпідрядних робіт була зменшена до 13' 028' 638,99 грн. ТОВ «ПВЦ «Сервіт» було зобов`язане повернути ТОВ «ВКБ «Промжитлобуд» кошти в сумі 379' 943,71 грн (471' 292,71 грн (сума, на яку зменшена вартість робіт)- 91' 349,00 грн = 379' 943,71 грн, де 91' 349,00 грн. - сума заборгованості за виконані роботи).

Позивач склав довідку форми КБ-3 від 10.11.2015 за листопад 2015 року, у якій було скориговано вартість виконаних робіт шляхом її зменшення на 471'292,71 грн, в тому числі ПДВ 78' 548,79 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2016 у справі №910/31203/15 стягнуто з ТОВ «ПВЦ «Сервіт» на користь ТОВ «ВБК «Промжитлобуд» збитки в розмірі 379' 943,71 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 5699,16 грн.

На виконання вказаного судового рішення позивач перерахував на рахунок ТОВ «ВКБ «Промжитлобуд» кошти в сумі 385' 642,87 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 16.03.2016 № 2247.

ТОВ «ПВЦ «Сервіт» провело в бухгалтерському обліку коригування вартості робіт, виконаних відповідно до договору субпідряду від 04.06.2014 №04-06/2014, склало розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 10.11.2015 №8 до податкової накладної від 30.09.2014 №37, в податковому обліку з податку на прибуток зменшило дохід на 392' 744,00 грн, а з ПДВ - податкові зобов`язання на 78' 548,78 грн.

Позиція відповідача полягає в тому, що у Товариства не було правових підстав для коригування у листопаді 2015 року коригування (зменшення) чистого доходу від реалізації продукції за операціями з постачання будівельних робіт, виконаних у липні та вересні 2014 року. Не заперечуючи, що позивач має право на коригування показників податкового обліку, ГУ ДПС зазначає, що коригування слід було здійснювати за податкові (звітні) періоди 2014 року.

б) Товариство завищило витрати за півріччя 2016 року на 1' 122118,20 грн, за 3 квартали 2016 року на 853' 606,00 грн, внаслідок чого занизило податок на прибуток за вказані податкові (звітні) періоди на 201' 981,00 грн та 355' 630,00 грн відповідно.

Так, Товариство, продавши громадянину ОСОБА_2 за договором від 03.06.2016 №229/05/8043/2016 автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель CL 350 Blu TEC 4 Matic, 2015 року випуску віднесло до складу витрат різницю між балансовою (залишковою) вартістю автомобіля (1' 786' 431,27 грн) та його договірною вартістю (500' 000,00 грн), яка склала 1' 122' 118,2 грн. Так само, продавши громадянці ОСОБА_3 за договором від 23.06.2016 № 28/05/8043/2016 автомобіль марки «Audi», модель Q7 3.0 Quattro 4 LBOGA, 2015 року випуску віднесло до складу витрат різницю між балансовою (залишковою) вартістю автомобіля (1' 478' 594,08 грн) та його договірною вартістю (430' 000,00 грн), яка склала 853' 606,00 грн.

У підтвердження своїх доводів відповідач вказував на те, що договірна вартість вищезазначених транспортних засобів визначалася на підставі актів експертної оцінки від 03.06.2016 №590953 (щодо автомобіля марки «Mercedes-Benz») та від 23.06.2016 №590953/071 (щодо автомобіля марки «Audi») Незалежного Експертного Бюро, засвідчених експертом авто-товарознавцем ФОП ОСОБА_1 , у якого був відсутній чинний сертифікат суб`єкта оціночної діяльності (згідно з протоколом засідання від 08.10.2015 №81 Екзаменаційної комісії Фонду державного майна України ОСОБА_1 був позбавлений кваліфікаційного документа (свідоцтва) оцінювача за напрямом «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» за спеціалізацією «Оцінка колісних транспортних засобів». Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 797 від 20.12.2003, видане ОСОБА_1 , анульоване. Відповідно до наказу Фонду державного майна України від 07.12.2015 № 1853 інформація про анулювання зазначеного кваліфікаційного свідоцтва внесена до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності.

2) податкове повідомлення-рішення від 12.01.2017 № про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ на 98' 186,00 грн, в тому числі: основний платіж - 78' 549,00 грн, штрафні санкції - 19' 637,00 грн, у зв`язку з порушенням пункту 187.1 статті 187, пункту 192.1 статті 192 ПК.

Підставою для збільшення суми грошових зобов`язань згідно з цим податковим повідомленням-рішенням в акті перевірки вказано порушенням Товариством пункту 187.1 статті 187, пункту 192.1 статті 192 ПК внаслідок неправомірного коригування суми податкових зобов`язань за листопад 2015 року на підставі розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 10.11.2015 №8 до податкової накладної від 30.09.2014 № 37 (зменшення вартості будівельних робіт за операціями з постачання послуг ТОВ «ВБК «Промжитлобуд»).

3) податкове повідомлення-рішення від 12.01.2017 № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 487' 443,90 грн, в тому числі: основний платіж - 389' 955,12 грн, штрафні санкції - 98' 488,78 грн, у зв`язку з порушенням підпункту «е» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 171.2 статті 171, 173.1 статті 173 ПК.

В обґрунтування висновку щодо вчинення позивачем зазначених порушень ГУ ДПС зазначило, що Товариство продало фізичним особам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 транспортні засоби за ціною, нижчою за їх середньо-ринкову вартість, що призвело до виникнення об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб у вигляді додаткового блага та, як наслідок, зобов`язання утримати із суми, на яку занижена ціна продажу, податок з доходів фізичних осіб.

4) податкове повідомлення-рішення від 12.01.2017 № про збільшення грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» на 40' 620,33 грн, в тому числі: основний платіж в сумі 32' 496,26 грн, штрафні санкції в сумі 8124,07 грн, у зв`язку з порушенням підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту 168.4.4 пункту 168.4 статті 168 ПК.

Донарахування суми грошових зобов`язань з військового збору є похідним, безпосередньо пов`язане з виникненням у Товариства об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб за наслідками операцій з продажу автомобілів, позивач є платником військового збору у відповідності до підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК.

ГУ ДФС оскаржено в касаційному порядку судові рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.01.2017 № та №, а тому, враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС, згідно з якими суд касаційної інстанції обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, підстави для надання в межах цього касаційного провадження правової оцінки висновкам судів в частині відмови в задоволенні позову щодо вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.01.2017 № та № відсутні.

Щодо висновків судів попередніх інстанцій в частині вирішення справи щодо оскарження податкових повідомлень-рішень від 12.01.2017 № та №, суд касаційної інстанції зазначає таке.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим пункту 44.1 статті 44 ПК.

Пунктом 44.2 статті 44 ПК передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку) (абзаци перший - третій зазначеного підпункту).

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 ПК).

Отже, платник податку на прибуток підприємства з метою визначення об`єкта оподаткування (прибутку) визначає фінансовий результат до оподаткування) на підставі даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат доходів та фінансового результату у фінансовій звітності підприємства визначаються відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно з пунктами 5-7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку (далі П(С)БО) 16 «Витрати» витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Згідно з пунктом 10 П(С)БО 15 «Дохід» дохід, пов`язаний з наданням послуг, визнається, виходячи зі ступеня завершеності операції з надання послуг на дату балансу, якщо може бути достовірно оцінений результат цієї операції. Результат операції з надання послуг може бути достовірно оцінений за наявності всіх наведених нижче умов: можливості достовірної оцінки доходу; імовірності надходження економічних вигод від надання послуг; можливості достовірної оцінки ступеня завершеності надання послуг на дату балансу; можливості достовірної оцінки витрат, здійснених для надання послуг та необхідних для їх завершення.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 192.1 статті 192 ПК якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка видана їх отримувачу - платнику податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Згідно з підпунктом 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 ПК якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, на підставі висновків експертизи КП «Київекспертиза» від 08.06.2015 сторонами в договорі від 04.06.2014 № 04-06/2014 (ТОВ «ПВЦ «Сервіт» (субпідрядник) та ТОВ «ВБК «Промжитлобуд» (підрядник)) зменшена вартість виконаних позивачем у липні та вересні 2014 року будівельних робіт, що у відповідності з правилами податкового та бухгалтерського обліку, встановленими вищенаведеними правовими нормами, є підставою для коригування фінансового результату до оподаткування податком на прибуток та суми податкових зобов`язань з ПДВ.

Товариство у відповідності з цими нормами на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) за листопад 2015 року, підписаною уповноваженими представниками Товариства та ТОВ «ВБК «Промжитлобуд» 10.11.2015, скоригувало (зменшило) у бухгалтерському обліку вартість виконаних робіт за операціями з ТОВ «ВБК «Промжитлобуд» та склало розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 10.11.2015 №8 до податкової накладної від 30.09.2014 № 37.

Довід ГУ ДПС, що коригування показників податкового обліку було б правомірне, якби позивач здійснив його в податковій звітності за податкові (звітні) періоди 2014 року, не відповідає обставинам у справі частині першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 192.1 статті 192 ПК, оскільки підставою для коригування був первинний документ - довідка форми КБ 3 від 10.11.2015.

У зв`язку з викладеним, суди першої та апеляційної інстанцій зробили правильний висновок, що ГУ ДПС неправомірно визначило Товариству податкові зобов`язання з ПДВ, та обґрунтовано задовольнили позов про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 12.01.2017 №.

Разом з тим, визнаючи протиправним та скасовуючи у повному обсязі податкове повідомлення-рішення від 12.01.2017 №, суди попередніх інстанцій обмежилися лише оцінкою такої, зазначеної в акті перевірки, підстави донарахування позивачу грошових зобов`язань згідно з цим податковим повідомленням-рішенням, як заниження позивачем доходу за 2015 рік на 392' 744,00 грн.

Що ж до завищення Товариством витрат за півріччя 2016 року на 1' 122' 118,20 грн та за 3-и квартали 2016 року на 853' 606,00 грн (як зазначено в акті перевірки, наслідком цього є заниження податку на прибуток за вказані податкові (звітні) періоди на 201' 981,00 грн та на 355' 630,00 грн відповідно), що також слугувало підставою для збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток за податковим повідомленням-рішенням від 12.01.2017 №, то суди попередніх інстанцій ці обставини не встановили і правову оцінку їм не дали.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову випливає з такого принципу адміністративного судочинства як офіційне з`ясування всіх обставин справи, закріпленого нормами статті 2, частини четвертої статті 9 КАС, відповідно до змісту яких суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 242 КАС рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Беручи до уваги наведені порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм частини четвертої статті 9, частини другої статті 73, частини третьої статті 77, статті 90 КАС, стверджувати, що ухвалені у справі судові рішення в частині вирішення справи щодо вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.01.2017 № відповідають вимогам статті 242 КАС, не можна.

З огляду на те, що у справі немає розрахунку суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розрізі підстав, з яких ця сума була донарахована згідно з актом перевірки, ухвалені у справі судові рішення в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.01.2017 № підлягають скасуванню, а справа в цій частині - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Виходячи із меж перегляду справи судом касаційної інстанції, встановлених частинами першою, другою статті 341 КАС, Верховний Суд, як суд права, не наділений повноваженнями на встановлення обставин у справі, без яких правильне вирішення спору неможливе.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС (в редакції, чинній до внесення змін в цю статтю згідно із Законом від 15.01.2020 №460-ІХ, яка набрала чинності 08.02.2020 та підлягає застосуванню при касаційному перегляді цієї справи відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Згідно з пунктом другим частини другої статті 353 КАС (в редакції, чинній до внесення змін в цю статтю згідно із Законом від 15.01.2020 №460-ІХ, яка набрала чинності 08.02.2020 та підлягає застосуванню при касаційному перегляді цієї справи відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону) підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Зважаючи на викладене, постановлені у справі судові рішення в частині задоволення позову щодо вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.01.2017 №, №, № підлягають залишенню без змін, а в частині задоволення позову щодо вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.01.2017 № - скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 52 КАС суд допустив заміну позивача на Головне управління ДПС у м. Києві як на правонаступника Головного управління ДФС у м. Києві згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537.

Керуючись пунктом статтями 52, 341, 344, 349, 350, 353, 355, 356, 359 КАС, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.07.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019 скасувати в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.01.2017 № про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток на 515'232,00 грн , в тому числі: основний платіж - 426'324,00 грн, штрафні санкції 88'908,00 грн, а справу в цій часині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.07.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЄ.А. Усенко Н.Є. Блажівська М.Б. Гусак