Справа № 300/2314/20
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" листопада 2020 р. справа № 300/2314/20
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Шумея М.В.,
при секретарі судового засідання Шпак М.М.,
за участю: представника позивача Дунця О.Я.,
представників відповідача Несторак Х.І., Іванського В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно, в порушення положень Податкового кодексу України, всупереч фактичним обставинам, необґрунтовано за наслідками проведеної перевірки виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 22.06.2020, оскільки при проведенні камеральної перевірки податковим органом виявлено розбіжності між даними податкового зобов`язання за даними ЄРПН за квітень 2020 року та даними, що задекларовані в податковій декларації, на суму ПДВ - 108197446,28 грн., по контрагенту - ПАТ «Укртатнафта».
На підставі виявлених розбіжностей, відповідачем зроблено висновки про порушення порядку заповнення податкової декларації, заниження суми податкового зобов`язання з ПДВ на суму 97117654,28 грн., завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 11079792,00 грн.
На переконання позивача, наявність розбіжностей між даними декларації та даними ЄРПН не є порушення розділу V Порядку, оскільки ні в одному з пунктів розділу V Порядку не зазначено про порівняння обсягів постачання з даними ЄРПН, і, відповідно, вплив на заповнення рядків декларації, при виникненні розбіжностей з даними ЄРПН. Тому висновок органу ДПС про порушення порядку заповнення декларації тільки на підставі виявленого факту розбіжностей між обсягами постачання (даними декларації) та даними ЄРПН є безпідставним та необгрунтованим.
Крім того, позивач зазначив, що відповідно до п.201.10. ПК України виявлення розбіжностей даних податкових декларацій та даних ЄРПН є підставою для проведення контролюючим органом документальної позапланової виїзної перевірки. Документальна позапланова виїзна перевірка щодо виявлених розбіжностей відповідачем не проводилася. Причиною виникнення таких розбіжностей є помилкова реєстрація (реєстрація податкових накладних без факту здійснення господарської операції) в ЄРПН податкових накладних (ПН) на контрагента ПАТ «Укртатнафта».
В зв`язку з тим, що фактично постачання товарів, що зазначені в помилкових ПН не здійснювалося, то відповідно до ст. 185.1 ПКУ відсутній об`єкт оподаткування і відсутня дата виникнення податкових зобов`язань (відповідно до ст. 187 ПК України). Таким чином, позивач вважає, що посилання відповідача в Акті перевірки та в податкових повідомленнях-рішеннях на порушення позивачем п. 201.1, та п. 201.10 ПК України є безпідставним та необгрунтованим. Водночас, посилання відповідача в Акті перевірки та у податкових повідомленнях-рішеннях на порушення позивачем ст. 192.1 ПКУ є також необгрунтованим та безпідставним, оскільки наявність розрахунків коригування до помилкових податкових накладних та їх реєстрація в ЄРПН ніяким чином не впливають на те чи необхідно включати помилкові податкові накладні в декларацію.
Відповідно, прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення не є правомірними. Зазначене доводить протиправність податкових повідомлень-рішень, внаслідок недоведеності складу податкового правопорушення та порушення способу встановлення податкового правопорушення, покладеного в основу вищезазначених податкових повідомлень-рішень.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 13.10.2020 о 10:00 год.
Від відповідача 23.09.2020 надійшло клопотання про участь представника в судових засіданнях в режимі відеоконференції.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 вищезазначену заяву задоволено.
Також від відповідача 06.10.2020 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що відповідачем правомірно з дотриманням усіх процесуальних норм здійснено камеральну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства. Вказав, що у випадку помилкового складання податкової накладної на операцію з постачання товарів/послуг (складання двох податкових накладних на одну операцію з постачання товарів/послуг) та реєстрації їх в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), платник податку, з метою виправлення допущеної помилки, має право згідно з п.192.1. ст.192 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VIзі змінами та доповненнями (далі - ПКУ) скласти розрахунок коригунання до помилкової (другої) податкової накладної. Такий розрахунок коригування підлягає реєстрації в ЄРПН покупцем (отримувачем) товарів/послуг, з дотриманням визначених термінів реєстрації.
Постачальиик має право зменшити податкові зобов`язання на підставі розрахунку коригування своєчасно зареєстрованого отримувачем в ЄРПН, у податковій декларації з ПДВ того звітного (податкового) періоду, в якому його складено. Якщо розрахунок коригування зареєстрований в ЄРПН з порушенням терміну реєстрації, то постачальник має право зменшити податкові зобов`язання у податковій декларації з ПДВ того звітного періоду, в якому його зареєстровано в ЄРПН.
Згідно даних ЄРПН розрахунки коригування щодо помилково виписаних та зареєстрованих ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» податкових накладних ПАТ «Укртатнафта» станом на 03.06.2020 не зареєстровано.
Таким чином враховуючи наведене, вважає податкові повідомлення рішення прийнятими відповідно до чинного законодавства, а позовну заяву ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» такою, що не підлягає до задоволення, та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
У підготовчому судовому засіданні, 13.10.2020, судом долучено до матеріалів справи подані представником позивача письмові докази, та виконано всі необхідні процесуальні дії.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 04.11.2020 о 10:00 год.
Від відповідача, 15.10.2020, надійшло клопотання про участь представника в судових засіданнях в режимі відеоконференції.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 зазначене клопотання задоволено.
У судовому засіданні, 04.11.2020, представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю. Представники відповідача позовних вимог не визнали з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просили у задоволенні позову відмовити.
Розглянувши адміністративну справу в порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Публічне акціонерне товариство «Нафтохімік Прикарпаття» є юридичною особою, перебуває на податковому обліку як платник податків,
При перевірці відповідачем використано:
Крім того, товариством було виписано розрахунки коригування до помилково складених та зареєстрованих податкових накладних, які направлено контрагенту для реєстрації в ЄРПН, та надано реєстр розрахунків коригування.
Позивачем, 10.06.2020, подано заперечення до акту перевірки від 03.06.2020 за №401/28-10-52-08/00152230, в якому вважає, що висновок органу ДПС про заниження податкового зобов`язання не вірним, відповідно збільшення р.9 декларації, зменшення р. 19 декларації, збільшення рядка 18 декларації є безпідставним.
На підставі Акта 03.06.2020 за №401/28-10-52-08/00152230 про результати камеральної превірки даних за декларованих у звітній Податковій декларації з податку на додану вартість ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» за квітень 2020 року, 22.06.2020 відповідачем прийнято оскаржуванні податкові повідомлення-рішення.
Рішенням відповідача від 04.09.2020 за №27067/6/99-00-06-02-02-06 в задоволені скарги позивачу відмовлено.

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся за захистом свого права в суд.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС) України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 за №2755-VI.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Так, згідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як уже встановлено судом, податковим органом у період з 21.05.2020 по 03.06.2020 проведено камеральну перевірку позивача у приміщенні Івано-Франківського відділу податкового супроводження підприємств Львівського управління Офісу великих платників податків ДПС, а саме первірку звітної податкової Декларації з податку на додану вартість за квітень 2020 року, за результатами якої складено акт від 03.06.2020 за №401/28-10-52-08/00152230, яким зроблено висновки, зокрема, про порушення позивачем ст.192, п.200.1. п.200.2 ст. 200, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України. Також даним актом встановлено розбіжності між даними податкового зобов`язання за даними ЄРПН за квітень 2020 року та даними, що задекларовані в податковій декларації, на суму ПДВ - 108197446,28 грн., по контрагенту - ПАТ «Укртатнафта».

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПКУ об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 ст. 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до статті 202 ПК України, звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал.

Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Суд констатує, що під час вищезазначеної камеральної перевірки позивача, податковим органом використовувалися виключно дані декларації та дані інформаційно-аналітичних систем ДПС, не проводилося дослідження первинних документів, даних бухгалтерського та податкового обліку ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття».

З цього приводу суд відмічає, що пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» 16.07.1999 №996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Також зміст наведених положень у їх системному зв`язку свідчить про те, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум витрат виникають за наявності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також приписи пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, положення статті 75 ПК України щодо суті камеральної перевірки, суд вважає, що у даному випадку, податковий орган, встановивши розбіжності даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних, зобов`язаний був провести документальну позапланову виїзну перевірку продавця та покупця товарів/послуг.

Крім того, суд враховує той факт, що після отримання акту від 03.06.2020 за №401/28-10-52-08/00152230, позивач подав 10.06.2020 заперечення на нього, в якому вказав, що відповідно до п. 46.4 ПК України ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» разом з декларацією надано доповнення (лист від 20.05.2020 за №523-14 (вх. №14628/10 від 20.05.2020). Метою подання такого доповнення є пояснення причин виникнення розбіжностей між даними декларації та даними ЄРПН. Зокрема, даним доповнення повідомлено орган ДПС, що 29.04.2020 по контрагенту ПАТ «Укртатнафта» помилково складено податкові накладні на реалізацію нафти на суму ПДВ 108197446,28 грн., по яких не було операцій з постачання товарів та надано Реєстр помилково складених та зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних. Крім того, товариством було виписано Розрахунки коригування до помилково складених та зареєстрованих податкових накладних, які направлено контрагенту для реєстрації в ЄРПН, та надано реєстр розрахунків коригування. Також у запереченні на акт позивач вказав, що господарська операція з постачання товарів, що зазначені в помилкових ПН, на ПАТ «Укртатнафта» фактично не здійснювалася, відповідно немає первинних документів, які би відображали це, а також відсутнє відображення в бухгалтерському та податковому обліку ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» такої операції і відсутній об`єкт оподаткування податком на додану вартість.

Про надання доповнення до декларації, та його зміст зазначено відповідачем і у акті перевірки від 03.06.2020 за №401/28-10-52-08/00152230, а також про таке вказує відповідач у відзиві, що свідчить про те, що відповідачу були відомі факти вчинення позивачем дій щодо пояснення виникнення виявлених розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних, що в свою чергу, як уже зазначено судом вище, згідно вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України є підставою для проведення відповідачем документальної позапланової виїзної перевірки продавця та покупця товарів/послуг для встановлення всіх обставин справи, а не для винесення передчасно оскаржених податкових повідомлень-рішень від 22.06.2020 за №, №.

З приводу посилань відповідача на той факт, що уточнююча податкова декларація надійшла до податкового органу після проведеної перевірки, 19.06.2020 не може свідчити про реальність господарських операцій по контрагенту «Укртатнафта», про що, згідно зауважень зазначених в акті перевірки, повідомлялось відповідача та ним не спростовано.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).

Згідно частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Під час розгляду справи відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатньо належних і достовірних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки про порушення позивачем вимог закону, та, як наслідок, не довів правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень, а тому останні підлягають скасуванню.

З огляду на вищенаведені обставини, суд дійшов висновку що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби України на користь Публічного акціонерного товариства «Нафтохімік Прикарпаття» сплачений судовий збір у розмірі 21 020,00 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати противним та скасувати податкове повідомлення рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби України № від 22.06.2020.

Визнати противним та скасувати податкове повідомлення рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби України № від 22.06.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби України на користь Публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" понесені судові витрати із сплати судового збору в сумі 21020 (двадцять одної тисячі двадцять) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Нафтохімік Прикарпаття", (вул. Майданська, 5, м. Надвірна, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78405, ).

відповідач - Офіс великих платників податків Державної податкової служби України (вул. Дегтярівська, 11г, м. Київ, 04119, ).

Суддя Шумей М.В.

Рішення суду складене в повному обсязі 09 листопада 2020 р.