Справа № 400/63/20
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 400/63/20
адміністративне провадження № К/9901/29810/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Губської О.А.,
суддів: Білак М.В., Мартинюк Н.М.,
перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року у справі №400/63/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, щодо несвоєчасної виплати грошової компенсації за не отримане речове майно при звільненні у розмірі 46 855,71 грн.; стягнення середнього заробітку,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо несвоєчасної виплати грошової компенсації за неотримане речове майно при звільненні у розмірі 46 855,71 грн.; стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 91 449,00 грн.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність військової частини, яка полягає у несвоєчасній виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно при звільненні з військової служби; стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 61 920,80 грн. (шістдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять гривень 80 копійок), у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями, відповідачем подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції 09 листопада 2020 року.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
З оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом розгляду даної справи є несвоєчасна виплата грошової компенсації за неотримане речове майно при звільненні, стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Виключень щодо посади позивача у цій справі відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» не встановлено.
Миколаївський окружний адміністративний суд відніс зазначену справу до категорії справ незначної складності та розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.
Водночас аргументи скаржника щодо відступу від правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 31 жовтня 2019 року у справі №825/598/17 не можуть враховуватись Верховним Судом, оскільки, у вказаній постанові Судом не надавалась оцінка взаємозв`язку проведення повного розрахунку з позивачем залежно від надання чи ненадання згоди позивача із виключенням його із списків особового складу військової частини без остаточного розрахунку.
Натомість, було зроблено висновки щодо обов`язку роботодавця провести виплату працівнику всіх належних йому сум при звільненні, передбаченого статтею 117 КЗпП України та настання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні у випадку невиплати в день звільнення всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд,
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року у справі №400/63/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, щодо несвоєчасної виплати грошової компенсації за не отримане речове майно при звільненні у розмірі 46 855,71 грн.; стягнення середнього заробітку.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач О. А. Губська
Судді М. В. Білак
Н. М. Мартинюк