Справа № 640/13049/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року м. Київ №640/13049/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

при секретарі судових засідань Гарбуз К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Рекітт Бенкізер Хаусхолд Енд Хелс Кер Україна»
до Офісу великих платників податків Державної податкової служби
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

за участю представників: - від позивача - Волько А.І.,

від відповідача - Труфанова В.О.;

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Реккітт Бенкізер Хаусхолд Енд Хелс Кер Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків ДПС, у якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 18 березня 2020 року №.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням Товариство безпідставно позбавлено права для отримання бюджетного відшкодування ПДВ, а тому спірне ППР порушує його майнові права та інтереси і відтак підлягає скасуванню в судовому порядку.

Натомість, згідно відзиву на позовну заяву, за доводами відповідача спірне ППР винесено на підставі висновків акту, складеного за результатами проведеної податкової перевірки позивача, якою встановлено відсутність підстав для бюджетного відшкодування заявленої Товариством суми ПДВ, а отже вимоги позивача не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити позов.

Представник відповідача проти позову заперечував, зокрема з мотивів, викладених у поданому відзиві.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, враховуючи доводи, пояснення та заперечення сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до наказу Офісу великих платників податків ДПС від 17 січня 2020 року №79, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України уповноваженими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Реккітт Бенкізер Хаусхолд Енд Хелс Кер Україна» () по декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період листопад 2019 року (реєстраційний номер від 19 грудня 2019 року з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ) з метою перевірки відповідності формування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 18 лютого 2020 року №340/28-10-44-03/33696041, відповідно до висновків якого встановлено порушення ТОВ «Реккітт Бенкізер Хаусхолд Енд Хелс Кер Україна» (надалі - Товариство) пункту 200.1, підпункту «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за №159/28289, а саме встановлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування Товариством за листопад 2019 року на суму 8163111,00 грн.

За змістом акту від 18 лютого 2020 року №340/28-10-44-03/33696041, висновки перевіряючих відповідача про виявлені податковою перевіркою порушення Товариством вимог податкового законодавства ґрунтувались зокрема на тому, що аналізом відображення показників даних податкової звітності з ПДВ від 19 грудня 2019 року № встановлено відхилення рядків 20.2, 21 декларації з ПДВ за період з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2019 року.

При аналізі результатів опрацювання податкової декларації Товариства за листопад 2019 року, проведено перевірку правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ, що охоплювала декларації Товариства за попередні звітні (податкові) періоди, в яких виникло від`ємне значення ПДВ, включаючи звітний (податковий) період, в якому задекларовано бюджетне відшкодування ПДВ.

З урахуванням актів документальної позапланової перевірки Товариства від 20 грудня 2019 року №768/28-10-44-03/33696041 по декларації з ПДВ за звітний (податковий) період вересень 2019 року та від 17 січня 2020 року №92/28-10-44-03/33696041 по декларації з ПДВ за звітний (податковий) період жовтень 2019 року сума податкового кредиту Товариства у звітному періоді за листопад 2019 року становила 140196529,00 грн.

Сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 200.1 Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації, за вирахуванням суми, зарахованої у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість (рядок 20 - рядок 20.1 декларації звітного (податкового) періоду) становила 95012159,00 грн.

Водночас, заявлена Товариством сума бюджетного відшкодування в 8163111,00 грн. (рядок 20.2.1 декларації за листопад 2019 року) на думку перевіряючих була не підтвердженою, а саме у зв`язку з тим, що від`ємне значення ПДВ виникло в період з червня по серпень 2017 року, при тому, що імпортовані позивачем у контрагента товари за вказаний період станом на 30 листопада 2019 року були реалізовані.

Таким чином, в акті від 18 лютого 2020 року №340/28-10-44-03/33696041 вчинено запис про те, що при визначенні різниці між податковим зобов`язанням від реалізації товарів та сформованого податкового кредиту при їх придбанні (імпорті) у Товариства не виникає від`ємного значення суми ПДВ, а отже у періодах з червня по серпень 2017 року по операціях з імпорту відсутня сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

Надалі, на підставі висновків вищевказаного акту перевірки та за результатами розгляду заперечень позивача, відповідачем винесено податкове-повідомлення рішення від 18 березня 2020 року №, яким фактично відмовлено Товариству у праві на бюджетне відшкодування ПДВ в розмірі 8163111,00 грн., що і стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

При цьому, у позовній заяві позивачем наголошено на незаконності проведеної відповідачем перевірки Товариства за відсутності на те передбачених податковим законодавством підстав, на що у відзиві відповідачем звернуто увагу про можливість проведення документальної перевірки при отриманні матеріалів, які не підтверджують дані обліку платника податків, який перевірявся.

Відповідно до раніше викладеного, оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено відповідачем на підставі висновків акту, складеного за результатами проведеної у відношенні Товариства документальної позапланової виїзної перевірки зокрема на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Згідно вказаної норми Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, в тому числі, у разі подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Згідно положень пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

За пунктом 200.11 статті 200 Податкового кодексу України контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

У відповідності до тлумачень Верховного Суду, викладених у постанові від 19 березня 2020 року по справі №460/2939/18 (провадження №К/9901/24126/19) вживання в тексті норм підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, та пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України словосполучень «відшкодування з бюджету податку на додану вартість», «сума бюджетного відшкодування» наряду із «від`ємне значення з податку на додану вартість» свідчить про те, що встановлена підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України умова перевищення 100 тис. гривень як підстава для проведення позапланової документальної перевірки стосується від`ємного значення з податку на додану вартість як окремого від суми бюджетного відшкодування показника податкового обліку.

Суд приймає зауваження позивача, що заявлена позивачем до бюджетного відшкодування сума ПДВ за листопад 2019 року, щодо відповідності формування якої відповідачем проводилась податкова перевірка Товариства і наслідком якої мало місце винесення спірного податкового повідомлення-рішення, була розрахована за рахунок від`ємного значення ПДВ за 2017 рік внаслідок імпорту товару, тобто не за операціями в період до 01 липня 2015 року, які не підтверджені документальними перевірками, а також не за операціями з придбання товарів/послуг в період до 01 січня 2017 року із використанням спеціального режиму оподаткування.

Відповідно до наказу відповідача від 17 січня 2020 року №79 документальна позапланова виїзна перевірка Товариства проводилась з метою перевірки законності формування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Попри це, за змістом акту від 18 лютого 2020 року №340/28-10-44-03/33696041 уповноваженими особами відповідача фактично здійснено перевірку правомірності формування заявленої Товариством до відшкодування суми ПДВ.

В той же час, суд зважає на обраний позивачем спосіб захисту, а саме що предметом даної адміністративної справи є з`ясування правомірності винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, тобто дослідження наявності виявлених податковою перевіркою позивача порушень вимог податкового законодавства та, відповідно, обґрунтованості позбавлення останнього права на врахування суми від`ємного значення, зазначеної в даному ППР, при наданні бюджетного відшкодування з ПДВ.

Відповідно, при вирішенні спору суд виходить з наступного.

Так, за пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Процедура бюджетного відшкодування ПДВ регламентована пунктами 200.7- 200.23 статті 200 Податкового кодексу України.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пункт 200.7 статті 200 Податкового кодексу України).

До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону (пункт 200.8 статті 200 Податкового кодексу України).

Як зазначено позивачем та вбачається із матеріалів справи, заява про повернення відповідної суми за рахунок бюджетного відшкодування ПДВ подавалась Товариством в якості додатку до податкової декларації за листопад 2019 року.

Заявлена до відшкодування сума ПДВ була сплачена Товариством при імпорті товарів та у відповідності до пункту 200.8 статті 200 і пункту 201.12 статті 201 Податкового кодексу України підтверджена митними деклараціями, копії яких наявні в матеріалах справи.

Також, заявлена до відшкодування сума ПДВ не перевищувала обчислену згідно пункту 200-1.3 суму, на яку Товариство мало право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, що власне не заперечується відповідачем, зокрема в самому акті перевірки від 18 лютого 2020 року №340/28-10-44-03/33696041, та підтверджено матеріалами справи.

Відповідно, суд зауважує, що за наведеного вбачається виконання позивачем встановлених підпунктом «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України умов для бюджетного відшкодування ПДВ, адже відповідачем не заперечуються обставини фактичної сплати Товариством сум ПДВ як отримувачем товарів від свого постачальника, а також що заявлена позивачем сума до бюджетного відшкодування не перевищувала суму, обчислену згідно пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України.

Щодо висновку відповідача про відсутність по операціях позивача з імпорту товарів в період з червня по серпень 2017 року суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню, а саме від`ємного значення суми ПДВ при визначенні різниці між податковим зобов`язанням від реалізації зазначеного товару та сформованого податкового кредиту при його придбанні (імпорті), суд зазначає, що такі доводи контролюючого органу не містять належних обґрунтувань із посиланням на відповідні норми податкового законодавства, а отже вказані твердження не можуть прийматися судом до уваги.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не виконав покладеного на нього обов`язку - не спростував доводів відповідача та не надав належним чином допустимих і належних доказів на користь правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення, а отже, як наслідок - наявні підстави для визнання заявлених позовних вимог такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекітт Бенкізер Хаусхолд Енд Хелс Кер Україна» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 18 березня 2020 року №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекітт Бенкізер Хаусхолд Енд Хелс Кер Україна» (04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 28-А літ. Г, офіс 80, ) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11 Г, ) понесені витрати у вигляді судового збору у розмірі 23122,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко

Повний текст рішення складено 03 грудня 2020 року.