Справа № 380/9244/20
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/9244/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Золочівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Золочівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Золочівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Максиміва О.І. від 22.09.2020 про стягнення виконавчого збору у розмірі 10000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що приймаючи 22.09.2020 постанову про стягнення з позивача виконавчого збору державним виконавцем не було враховано, що після набрання чинності рішення Золочівського районного суду Львівської області від 21.07.2020 у справі №445/2167/19, судове рішення було виконано ОСОБА_1 добровільно у повному обсязі згідно з виконавчим документом. Враховуючи положення ч.9 ст.27, п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» стверджує, що 22.09.2020 у державного виконавця відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м.Львів) Максиміва О.І. не було правових підстав для прийняття постанови про стягнення з позивача виконавчого збору. Просила позов задовольнити.

Позиція відповідача викладена у письмовому відзиві на позов та обґрунтовується тим, що згідно з ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів), у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Вказує, що 27.09.2020 державним виконавцем здійснено перевірку виконання рішення суду. При виході за місцем виконання, встановлено, що рішення суду боржником не виконано, оскільки ОСОБА_1 не надала стягувачу ОСОБА_2 безперешкодно бачитися, спілкуватися та спільно проводити час з донькою, визначеному у виконавчому документі, про що складено акт державного виконавця від 28.09.2020. Зазначає, що державним виконавцем здійснено тричі перевірку виконання виконавчого документу, про що свідчать акти державного виконавця. Крім цього, за невиконання рішення суду, державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу від 28.09.2020, із якою позивач не згідна. Вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 23.11.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

На виконанні у Золочівському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувало виконавче провадження ВП №63101553 з виконання виконавчого листа № 445/2167/19 від 26.08.2020 виданого Золочівським районним судом Львівської області щодо: «визначити ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надання йому можливості безперешкодно бачитись, спілкуватись та спільно проводити час з донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної першої та третьої суботи календарного місяця в період з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин та кожної другої та четвертої неділі календарного місяця в період з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин; зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усунути та не чинити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перешкод у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

22.09.2020 старшим державним виконавцем Золочівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Максимівим О.І. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі ст. З, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», яку надіслано сторонам для виконання та до відома.

22.09.2020 державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору на виконання ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» в розмірі - 10 000 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" № 1404 (далі Закону № 1404).

Статтею 1 Закону № 1404 встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з статтею 27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини 3 статті 27 Закону №1404 за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з ч. 4 ст. 27 Закону №1404 державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів), у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Суд зазначає, що постанова державного виконавця Максиміва О.І. про відкриття виконавчого провадження від 22.09.2020 до суду не була оскаржена.

Твердження позивача про те, що рішення Золочівського району Львівської області суду від 21.07.2020 у справі №445/2167/19 було виконано ним добровільно у повному обсязі згідно з виконавчим документом 25.08.2020 в день набрання законної сили рішення суду є голослівним і не підтверджується жодними доказами та спростовується заявами стягувача та матеріалами виконавчого провадження.

Суд встановив, що 27.09.2020 державним виконавцем здійснено перевірку виконання рішення суду.

При виході державного виконавця за місцем виконання встановлено, що рішення суду боржником не виконано, оскільки ОСОБА_1 не надала стягувачу ОСОБА_2 безперешкодно бачитися, спілкуватися та спільно проводити час з донькою, визначеному у виконавчому документі, про що складено акт державного виконавця від 28.09.2020.

Суд враховує, що державним виконавцем здійснено тричі перевірку виконання виконавчого документу, що підтверджується актами державного виконавця.

Крім того суд наголошує, що постанова Золочівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 22.09.2020 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Золочівським районним судом Львівської області 26.08.2020 у справі №452/2167/19 є чинною та не скасованою.

Обґрунтування позивачем в позовній заяві протиправності постанов відповідача від 22.09.2020 "Про стягнення виконавчого збору" зводиться лише до того, що рішення Золочівського району Львівської області суду від 21.07.2020 у справі №445/2167/19 ним виконано, що не відповідає дійсності.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що дії державного виконавця щодо прийняття 22.09.2020 постанови у ВП №63101553 про стягнення виконавчого збору вчинені відповідно до Закону №1404.

Отже, оскаржувана постанова Золочівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у ВП №63101553 про стягнення виконавчого збору від 22.09.2020 прийнята відповідно до Закону №1404-VIII.

Під час судового розгляду справи судом не встановлено порушення відповідачем порядку при прийнятті постанови про стягнення виконавчого збору, а позивачем таких порушень не зазначено.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця прийнята відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", а позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при відмові у задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 268, 269, 271, 272, 287, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Золочівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.М. Брильовський