Справа № 200/10739/20-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 р. Справа№200/10739/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області до Торецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, звернувся до суду з адміністративним позовом до Торецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 4 листопада 2020 року по ВП №63182155, винесену державним виконавцем Торецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Таршиловою Т.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 200/4323/20-а, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 21 вересня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що судове рішення у справі №200/4323/20-а, на виконання якого видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження з його примусового виконання, не виконується з поважних причин, а саме через відсутність кошторисних призначень на виплату державної допомоги при народженні дитини за минули роки та у зв`язку із неподанням ОСОБА_1 реквізитів рахунку, відкритого в АТ "Ощадбанк" відповідно до вимог стандарту IBAN.

Відповідач заперечував проти позовних вимог, 26 листопада 2020 року, засобами електронного зв`язку, надав пояснення на адміністративний позов в якому зазначив, що оскільки рішення суду в частині виплати державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 на доньку ОСОБА_2 не виконано у повному обсязі, державним виконавцем, правомірно, на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесену постанову про накладення штрафу. Відповідач вказав, що відсутність фінансування боржника не доведено документально, не надано доказів вчинення будь-яких дій на отримання фінансування для виконання судового рішення по справі №200/4323/20- на момент накладення штрафу на боржника. Відповідач вважає, що управлінням не було вжито всіх можливих та необхідних заходів для виконання судового рішення у повному обсязі, а саме управлінням не подавалися щомісячні заявки до Головного розпорядника бюджетних коштів щодо потреби в бюджетних коштах для виплати деяких видів допомог на наступний місяць. При цьому відсутність коштів у боржника не доводить поважність причин невиконання судового рішення. У задоволенні позову просив відмовити.

01 грудня 2020 року до суду, засобами електронного зв`язку, надійшли заперечення на пояснення відповідача у яких позивач вказав, що управління неодноразово зверталося до Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації щодо вирішення питання виділення додаткових планових асигнувань не виконання судових рішень у 2020 році, на що отримало відповідь з посиланням на Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення , затвердженого постановою КМУ від 24 грудня 2019 року №1101. Згідно вказаного Порядку розподіл бюджетних коштів здійснюється у відповідності паспорту бюджетної програми, проте в паспорті бюджетної програми управління на 2020 рік по виплатам допомоги при народженні дитини не передбачено кошторисних видатків на виконання рішення суду. При цьому, власних додаткових надходжень, окремого рахунку та додаткового фінансування для виконання рішення суду управління не має. Також позивач повідомив про надання стягувачем 17 листопада 2020 року реквізитів банківського рахунку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено судове засідання на 03 грудня 2020 року та витребувано у відповідача матеріали виконавчого провадження №63182155.

Представник позивача через відділ документообігу та архівної роботи суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, докази належного повідомлення знаходяться в матеріалах справи.

Ураховуючи положення статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

21 вересня 2020 року Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №200/4323/20-а щодо зобов`язання Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області призначити та здійснити виплату державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 на доньку ОСОБА_2 відповідно до заяви позивача від 20 червня 2019 року.

02 жовтня 2020 року державним виконавцем Торецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Таршиловою Т.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 63182155 з примусового виконання виконавчого листа №200/4323/20-а.

Листом від 22 жовтня 2020 року №03/3-03101 управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області повідомив Торецький міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про виконання судового рішення в частині нарахування державної допомоги при народженні дитини з 01 травня 2017 року по 31 травня 2017 року в розмірі 10320 грн., з 01 червня 2017 року по 31 травня 2020 року в розмірі 860 грн. щомісячно. Також зазначено про неможливість виплати допомоги за період з 01 травня 2017 року по 31 грудня 2019 року, у зв`язку з відсутністю кошторисних призначень на виконання рішень суду до врегулювання цього питання на законодавчому рівні. Та вказано, що управлінням направлено стягувачу повідомлення про необхідність подання реквізитів рахунку, відкритого в АТ "Ощадбанк" відповідно до вимог стандарту IBAN для подальшої виплати допомоги за період з 1 січня 2020 року по 31 травня 2020 року.

26 жовтня 2020 року Торецьким міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області направлено вимогу про надання інформації про стан виконання судового рішення та повідомлено про відповідальність за невиконання рішення суду.

04 листопада 2020 року державним виконавцем Торецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Таршиловою Т.В. винесена постанова про накладення на управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду, штраф у сумі 5100 грн., яка отримана позивачем 05 листопада 2020 року про що свідчить штамп вхідної кореспонденції (а.с. 9).

Не погодившись з постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Основного Закону України cудове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема обов`язковість виконання рішень (ст. 2 вказаного Закону).

Відповідно до частини 1 статті 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 4 статті 18 вказаного Закону визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно положень статті 63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно частини 3 статті 63 вказаного Закону виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 75 вказаного Закону, яка визначає відповідальність за невиконання рішення, що, зокрема, зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Вказана стаття, як і спеціальний закон, не містить норм, які б звільняли боржника від відповідальності за невиконання без поважних причин рішення суду в залежності від тих чи інших обставин.

Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем в добровільному порядку частково виконано рішення суду, проте не здійснено виплату допомоги за період з 01 травня 2017 року по 31 грудня 2019 року у зв`язку із відсутністю кошторисних призначень на виконання рішень суду та за період з 1 січня 2020 року по 31 травня 2020 року в зв`язку з неподанням стягувачем реквізитів рахунку, відкритого в АТ "Ощадбанк" відповідно до вимог стандарту IBAN.

При цьому матеріалами справи підтверджено, що для вирішення питання щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області направило ОСОБА_1 повідомлення про необхідність подання нових реквізитів банківського рахунку та звернулося до Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації щодо розгляду питання про можливість виділення додаткових планових асигнувань для виконання судових рішень у 2020 році (лист від 17 серпня 2020 року №05/1-02391, від 14 вересня 2020 року №05/1-02683).

Разом з тим, Департамент соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації звернувся до Міністерства соціальної політики України. Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 08 вересня 2020 року № 01-16/5880/0/201-20 недостатньо коштів для здійснення повного погашення заборгованості на виконання судових рішень, при цьому вказано, що виконання судових рішень щодо виплати допомоги при народженні дитини відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» може бути здійснено за рахунок бюджетних асигнувань відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1101.

Так, положеннями статті 1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" встановлено, що громадяни України, в сім`ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" покриття витрат на виплату державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів.

При цьому, приписами статті 23 Бюджетного кодексу України встановлено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно статті 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України; здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України.

При цьому, Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1101, визначає механізм використання коштів, передбачених у загальному фонді державного бюджету Мінсоцполітики за програмою "Виплата деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплата послуг окремим категоріям населення" (далі - бюджетні кошти).

Так розділом 5 вказаного Порядку передбачено, що розподіл бюджетних коштів за напрямами, зазначеними у пункті 4 цього Порядку, здійснюється головним розпорядником бюджетних коштів за пропозиціями регіональних органів соціального захисту населення на підставі поданих структурними підрозділами з питань соціального захисту населення за встановленими формою та строками Мінсоцполітики даних, сформованих виходячи з прогнозної кількості отримувачів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг, кількості малих групових будинків та дітей, які перебувають в них, установлених розмірів відповідних виплат, а також з урахуванням необхідності виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік в органах Казначейства, у разі їх відповідності паспорту бюджетної програми.

Пунктом 4 цього Порядку визначено, що бюджетні кошти спрямовуються регіональним органам соціального захисту населення, які перераховують такі кошти структурним підрозділам з питань соціального захисту населення, зокрема на виплату державної допомоги при народженні дитини.

Так в матеріалах справи міститься звернення позивача до Департаменту соціального захисту населення Донецької облдержадміністрації щодо виділення додаткових планових асигнувань на виконання судових рішень у 2020 році, зокрема на виконання рішення суду по справі №200/4323/20-а за позовом ОСОБА_1 в розмірі 36980 грн. (№8 у додатку).

Згідно пункту 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про [...] накладення штрафу належать до [...] відповідальності [...] за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії […].

В теорії права під юридичною відповідальністю розуміються передбачені законом вид і міра державно-владного (примусового) заподіяння особі втрат благ особистого, організаційного і майнового характеру за вчинене правопорушення.

Підстави юридичної відповідальності це сукупність обставин, наявність яких робить юридичну відповідальність можливою та повинною. Відсутність сукупності таких обставин виключає її. Можливість звільнення від відповідальності зафіксована нормами права.

Згідно статті 75 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження", в редакції Закону України № 2417-VIII від 15 травня 2018 року (далі - Закон №1404-VIII), особа не несе відповідальності за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі, якщо таке невиконання, сталося з поважних причин.

З урахуванням встановлених у справі обставин та на підставі аналізу зазначених норм права, суд дійшов висновку про те, що невиконання судового рішення позивачем в частині не виплатити ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини з 01 травня 2017 року по 31 грудня 2019 року за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Оскільки вказані обставини не були ураховані державним виконавцем при винесенні постанови про накладення штрафу, ураховуючи зазначене, постанова про накладення штрафу від 04 листопада 2020 року у розмірі 5100 грн. по ВП №63182155, підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновок щодо застосування норм права, викладений в постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року по справі № 405/3663/13-а (касаційне провадження К/9901/1598/18), від 21 лютого 2018 року по справі № 814/2655/14.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень, тому в силу вимог частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И РІ Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Торецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 04 листопада 2020 року про накладення на управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області штрафу в розмірі 5100 грн. у виконавчому провадженні №63182155.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв