Справа № 160/9412/20
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2020 року Справа № 160/9412/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування період роботи з 29.03.1991 по 26.09.1992 у колгоспі ім.Горького, Нікопольського району, Дніпропетровської області протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період роботи з 29.03.1991 по 26.09.1992 у колгоспі ім.Горького, Нікопольського району, Дніпропетровської області та призначити пенсію по інвалідності з 13.03.2020.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.07.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії по інвалідності, оскільки 13.03.2020 позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК №607261 від 17.03.2020. Однак, йому було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності, оскільки період роботи з 29.03.1991 по 26.09.1992 у колгоспі ім.Горького Нікопольського району Дніпропетровської області не зараховано до стажу роботи, так як в наданих документах не зазначено встановлений мінімум та відпрацьований мінімум.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від відповідача 14.09.2020 надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 робота в колгоспах повинна підтверджуватися довідками, в яких буде зазначено встановлений мінімум та відпрацьований мінімум, а отже страхового стажу в 12 років 10 місяців 8 днів не достатньо для призначення пенсії по інвалідності.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановлено наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 13.03.2020 встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК №607261 від 17.03.2020, яка надана до матеріалів справи. у звязку з чим він 29.07.2020 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності, та надав наступні документи: копію витягу з трудової книжки колхозника № НОМЕР_1 в якій зазначено про те, що до колгоспу ім.Горького, Нікопольського району Дніпропетровської області прийнятий дояром 29.03.1991 на молочно-товарну ферму №2 згідно протоколу №6 від 29.03.1991 та звільнений 26.09.1992 з власного бажання згідно протоколу №16 від 09.10.1992. Також надано довідку від 21.07.2020 від правонаступника колгоспу ім.Горького, наразі - КСП «Капулівський», яка видана на підставі книги обліку трудового стажу колгоспників. В означеній довідці зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працював в колгоспі ім.Горького з 29.03.1991 по 26.09.1992 та завірена дописка: «Вказати помісячно вихододні і заробітку плату не можливо, оскільки більша частина архіву згоріла».
Проте, відповідач листом від 29.07.2020 відмовив у призначені пенсії по інвалідності через те, що в довідці не зазначено встановлений мінімум та відпрацьований мінімум, а отже страхового стажу в 12 років 10 місяців 8 днів не достатньо для призначення пенсії по інвалідності.
Вважаючи відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправною, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Спеціальним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон №1058), яким визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788 (далі - Закон №1788) гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Згідно положень статті 2 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
У відповідності до п.1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.
Пункт 2 вказаних Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.
Згідно абзацу 2 пункту 2 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові не підлягають.
Всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи на колгоспі з підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженого правління колгоспу особи та печатки (п.6).
Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (п.13).
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).
Постановою Держкомтруда СРСР від 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, згідно п. 1.1 якої, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 №1 від 29.03.1991 та №2 від 26.09.1992, позивач з 29.03.1991 по 26.09.1992 працював в колгоспі ім. Горького Нікопольського району Дніпропетровської області дояром. Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, які завірені підписом та печаткою роботодавця.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано, а тому суд вважає, що їх безпідставно не зараховано до стажу роботи позивача.
Крім того, до суду надано довідку від 27.07.2020 від правонаступника колгоспу ім.Горького Нікопольського району Дніпропетровської області, наразі - КСП «Капулівський», яка видана на підставі книги обліку трудового стажу колгоспників. В довідці підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно працював в колгоспі ім.Горького з 29.03.1991 по 26.09.1992.
Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, тому не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по інвалідності.
За таких обставин, відповідач безпідставно не врахував до загального стажу роботи позивача період його роботи в колгоспі ім.Горького.
Незарахування відповідачем до стажу роботи позивача періоду його роботи в колгоспі ім.Горького Нікопольського району Дніпропетровської області, з підстав того, що в наданих документах відсутні відомості про кількість встановлених та відпрацьованих вихододнів та незарахування до трудового стажу періодів з 29.03.1991 по 26.09.1992 є безпідставним, оскільки такий стаж роботи позивача підтверджений документально записами в трудовій книжці.
Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Водночас, відповідачем не доведено, що позивач, як член колгоспу, без поважних причин не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, а тому період його роботи у колгоспі ім.Горького слід враховувати повністю незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв чи виконання встановленого мінімуму трудової участі.
Відтак, вимога позивача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування періоду роботи з 29.03.1991 по 26.09.1992 у колгоспі ім.Горького, Нікопольського району, Дніпропетровської області та зобов`язання зарахувати зазначений вище період роботи до трудового стажу позивача.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ у Дніпропетровській області призначити пенсію по інвалідності, то суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Повноваження адміністративних судів визначені Кодексом адміністративного судочинства України. При цьому суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому законодавцем повноважень.
З урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення щодо призначення пенсії, та враховуючи те, що відповідачем не проводився розрахунок стажу позивача з урахуванням періодів, врахованих судом у даному рішенні, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права буде визнання протиправною та скасування відмови у призначенні пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду щодо зарахування спірного періоду роботи до стажу роботи.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Враховуючи положення статті 139 КАС України та часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 840,80 грн. підлягає поверненню на користь позивача в розмірі 420,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 29.03.1991 по 26.09.1992 у колгоспі ім.Горького, Нікопольського району, Дніпропетровської області.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 29.03.1991 по 26.09.1992 у колгоспі ім.Горького Нікопольського району Дніпропетровської області та повторно розглянути заяву від 29.07.2020 про призачення пенсії по інвалідності, з урахуванням висновків суду у даній справі.
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати за сплату судового збору в розмірі 420,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) О.В. Маковська

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді О.А. Зінкевич

07.12.2020

Рішення не набрало законної сили станом на 07.12.2020

Суддя О.В. Маковська