Справа № 320/4627/20
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року № 320/4627/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправною бездіяльність та зобрв`язаннявчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, виражену у не призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років при цьому враховувати вислугу років - 27 років 10 місяця 26 днів, з якої 23 роки 01 місяць 06 днів календарної вислуги років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з дня звільнення зі служби - з 29 вересня 2017 року, без застосувань постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Позов мотивовано протиправністю не призначення пенсії за вислугою років з урахуванням періоду навчання у військовому ліцеї.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказав, що при прийнятті оскаржуваного рішення діяв у межах та у спосіб передбачених законодавством України. Стверджує, що діючим законодавством не передбачено включення навчання у військових ліцеях до загальної безперервної календарної вислуги років.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 09.06.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду 18.06.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) учасників справи.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії Мінським РУГУ МВС України в м. Києві 23.01.1997.

Відповідно до витягу з наказу №215 о/с від 10.05.2019 внесено часткову зміну до п. наказу Головного управління від 29.09.2017 №643 о/с та від 04.05.2018 №247 о/с, а саме: підполковнику поліції ОСОБА_1 колишньому заступнику начальника відділу кримінальної розвідки Головного управління, станом на день звільнення, 29.09.2017 року встановлено: календарна вислуга років - 23 роки 01 місяць 06 днів; вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в поліції - 23 роки 01 місяць 06 днів; вислуга років на пільгових умовах - 04 роки 09 місяців 20 днів; усього вислуга років - 27 років 10 місяців 26 днів.

Рішенням Окружного адміністративного суді міста Києва від 29.05.2019 (справа 640/20982/18), зокрема, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області всі документи, що необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з моменту звільнення з національної поліції, враховуючи при цьому наявність у ОСОБА_1 27 років 10 місяця 26 днів вислуги років.

Відповідно до супровідного листа ГУ НП в Київській області №109/109/33-2019 від 21.12.2019 направлено до ГУ ПФУ у Київській області матеріали для вирішення про призначення пенсії (на виконання рішення Окружного адміністративного суді міста Києва від 29.05.2019) ОСОБА_1 , враховуючи наявність 27 років 10 місяців 26 днів вислуги.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Київській області із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років.

Листом №1000-0235-8/18926 від 16.03.2020 ГУ ПФУ у Київській області повідомило позивача, що підстави для призначення пенсії за вислугою років відсутні, оскільки на день звільнення позивач не мав вислуги в 23 календарних роки і більше, що є необхідною умовою для призначення зазначеного виду пенсії за вислугою років відповідно до п. «а» ст.. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Не погоджуючись з даною відмовою позивач звернувся до суду, із даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі також - Закон № 2262-XII) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пунктом «б» частини 1 статті 1-2 Закону № 2262-XII передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно з статтею 2 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

За змістом статті 51 такого Закону, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Статтею 4 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно пункту "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей до вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Підпунктом г пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей встановлено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони.

Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Пунктом 2 Порядку № 649 встановлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Згідно з п. 3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктом 4 Порядку № 649 визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Відповідно до п. 5 Порядку № 649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Згідно із п. 6 Порядку № 649, перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

За приписами п. 8 Порядку № 649 комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

Пунктом 10 Порядку № 649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

VI. Оцінка суду

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для набуття особою, яка проходила службу, зокрема, в органах внутрішніх справ, права на призначення пенсії за вислугою років є наявність в неї відповідного стажу роботи, набутого у відповідності до норм законодавства, регулюючих засади трудової діяльності зазначеної категорії осіб та їх соціального забезпечення.

Частина 2 ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом врегульовано й приписами ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Водночас, жодною нормою чинного законодавства не передбачено обмежень щодо зарахування вислуги років вказаної категорії осіб у пільговому обчисленні до стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років.

Судом встановлено, що позивач 29.09.2017 р. був звільнений із займаної посади відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію». А відтак, для призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ст.12 Закону №2262 необхідною є наявність у нього вислуги років на день звільнення 23 календарних роки і більше.

В надісланому ГУ ПФУ в Київській області поданні Головного управління Національної поліції в Київській області про призначення пенсії №109/109/33-2019 від 21.12.2019 зазначено, що підполковнику поліції ОСОБА_1 колишньому заступнику начальника відділу кримінальної розвідки Головного управління, станом на день звільнення, 29.09.2017 року встановлено: календарна вислуга років - 23 роки 01 місяць 06 днів; вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в поліції - 23 роки 01 місяць 06 днів; вислуга років на пільгових умовах - 04 роки 09 місяців 20 днів; усього вислуга років - 27 років 10 місяців 26 днів.

Тобто, у вказаному поданні чітко зазначено, що вислуга років ОСОБА_1 для призначення йому пенсії на підставі п. «а» ст.12 Закону №2262 складає 27 років 10 місяців 26 днів.

ГУ ПФУ в Київській області, при прийнятті рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років, врахувало вислугу років позивача, зазначену в поданні Головного управління Національної поліції в Київській області про призначення пенсії, яка складає 23 років 01 місяці 06 дні, без зазначення календарної вислуги років та, у зв`язку з цим, дійшло висновку про відсутність правових підстав для призначення позивачу пенсії.

За висновком суду, таке рішення пенсійного органу є неправомірним, оскільки про необхідність врахування саме пільгової вислуги років позивачу при вирішенні питання про призначення йому пенсії за вислугу років зазначено в рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.05.2019 р. у справі №640/20982/18, яке набрало законної сили.

Зокрема, в судовому рішенні по справі №640/20982/18 зазначено, що «позивач розпочав службу 24.08.1994 р.- з дня зарахування до Київського військового ліцеї.

Навчання в такому ліцеї вважається військовою службою в силу положень абзацу 4 пункту 1 статті 24 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" від 12.03.1992 та пункту 4 розділу 1 Тимчасового положення про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами, затвердженого указом Президента України №174/43 від 13.05.1993 (що були чинними на період навчання).

У відповідності до вказаних норм, початком проходження та перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військового навчального закладу (військового ліцею), що вказаний у приписі, виданому військкоматом.

31.07.1997 позивач продовжив свою службу в Збройних силах України та органах внутрішніх справ (Національної поліції України).

Як вбачається зі змісту постанови Дарницького районного суду міста Києва від 09 січня 2018 року (справа №753/21163/17), судом досліджувались докази з приводу позовних вимог позивача щодо визнання протиправними дій ГУ НП у Київській області щодо не зарахування позивачу до стажу безперервної служби в поліції навчання в Київському військовому ліцеї. Так, судом встановлено, що відповідно до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року та Тимчасового положення про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами, затвердженого Указом Президента України №174/43 від 13 травня 1993 року, чинними на момент проходження позивачем навчання у Київському військовому ліцеї, роком початком перебування на військовій службі, серед іншого, вважається також і день прибуття на навчання до військового-навчального закладу, в тому числі і до військового ліцею.

Вказаною постановою суду від 09 січня 2018 року адміністративний позов задоволено, зобов`язано ГУ НП у Київський області провести перерахунок та здійснити виплату недоотриманої одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби ОСОБА_1 з урахуванням стажу безперервної служби в поліції навчання в Київському військовому ліцеї з 24 серпня 1994 року.

Крім того, додатковою постановою Дарницького районного суду міста Києва від 24.09.2018 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 р., заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено, визнано протиправними дії ГУ НП у Київській області по не зарахуванню ОСОБА_1 до стажу безперервної служби в поліції навчання в Київському військовому ліцеї з 24 серпня 1994 року».

З наведеного слідує, що судом у вказаній справі, зроблено висновок про те, що пільгова вислуга ОСОБА_1 має враховуватися при призначенні пенсії згідно п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Оскільки Головне управління ПФУ в Київській області вирішувало питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до п. «а» ст.12 Закону №2262 на виконання судового рішення по справі №640/20982/18, яке набрало законної сили та в якому чітко зазначено про те, що вислуга років позивача, необхідна для призначення вказаної пенсії, становить складає 27 років 10 місяців 26 днів (при мінімально необхідній вислузі 23 роки), тому суд вважає не обґрунтованим висновок пенсійного органу щодо відсутності у позивача підстав для призначення пенсії.

Розглядаючи позовну вимогу про зобов`язання відповідача призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з дня звільнення зі служби - з 29 вересня 2017 року, без застосувань постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» суд дійшов висновку про її необґрунтованість з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Одночасно п. 20, 29 ст. 116 Бюджетного кодексу України визначено, що взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Отже, нарахована позивачу сума має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. Проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Пунктом 2 Порядку № 649 встановлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Згідно з п. 3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктом 4 Порядку № 649 визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Відповідно до п. 5 Порядку № 649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Наведене правове регулювання дає підстави для висновку, що виплата пенсії має бути здійснена відповідно до встановленої процедури, а саме: згідно з Порядком №649 в порядку черговості.

Суд звертає увагу, що на час розгляду справи постанова Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 р. №649 є чинною, а тому підлягає застосуванню до спірних відносин.

VII. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, межі заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

ІX. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією №71227 від 27.05.2020.

З урахуванням того, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, суд дійшов висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, понесені позивачем судові витрати у розмірі 420, 40 грн.

Доказів понесення позивачем інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, виражену у не призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років при цьому враховувати вислугу років - 27 років 10 місяця 26 днів, з якої 23 роки 01 місяць 06 днів календарної вислуги років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний номер: 22933548, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ярославська, буд. 40).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 08 грудня 2020р.