Справа № 754/9035/20
Суддя: Бабко В. В.
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/289/20
Справа №754/9035/20
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2020 року м.Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання постанови незаконно закритою та відновити виконавче провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання постанови незаконно закритою та відновити виконавче провадження.

Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 24.07.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.06.2020 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборським Андрієм Вікторовичем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу ОСОБА_1 , оскільки Головне Управління Пенсійного фонду України здійснило перерахунок та нарахували борг за період з 01.07.2010 по 22.07.2011 у сумі 50647,09грн. Позивач ОСОБА_1 вважає, що Головне Управління Пенсійного фонду України здійснили перерахунок пенсії без фактичної щомісячної виплати, а державний виконавець не перевірив за який період перерахунок. Позивач ОСОБА_1 вважає дії державного виконавця незаконні, які порушують право позивача. У зв`язку з викладеним позивач просить суд визнати постанову старшого державного виконавця Амборського А.В. про повернення виконавчого листа - дубліката від 15.06.2020 незаконною, а виконавче провадження ВП №61414056 Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві - незаконно закритим; зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві відновити виконавче провадження за виконавчим листом - дублікатом № 2-а-830/ 11 від 03.02.2020 року.

23.09.2020 до суду надійшов відзив та матеріали виконавчого провадження №61414056 від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відповідно до якого зазначили, що 02.03.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61414056. У постанові надано боржнику 10 робочих днів на виконання рішення суду.

13.04.2020 державним виконавцем, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду. Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25.05.2020 №2600-0803-8/66405 Відділ повідомлено, що Управлінням на виконання рішення суду здійснено перерахунок та нарахована борг за період з 01.07.2010 по 22.07.2011 у сумі 50647,09грн. Управлінням проведено нарахування включно до 22.07.2011, оскільки 14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3401-УІ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» пунктом 7 частини 1 якого Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми та положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. На реалізацію наведеного положення Закону України «Про внесення змін до «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінетом Міністрів України 6 липня 2011 прийнята постанова № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету». Та зазначеними нормативно-правовими актами передбачено, що кінцевою датою проведення перерахунку доплат які проводяться Пенсійним фондом є 22.07.2011. Таким чином, Управлінням правомірно проведено перерахунок, саме до 22.07.2011.

Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 02.10.2020, вирішено розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.

14.09.2020 до суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 , відповідно до якої просить суд звернутися до Верховного суду з поданням про розгляд справи і ухваленням зразкового рішення Верховним судом як судом першої інстанції.

Відповідно із ч.1 ст. 290 КАС України регламентовано, що якщо у провадженні одного або декількох адміністративних судів перебувають типові адміністративні справи, кількість яких визначає доцільність ухвалення зразкового рішення, суд, який розглядає одну чи більше таких справ, може звернутися до Верховного Суду з поданням про розгляд однієї з них Верховним Судом як судом першої інстанції.

Однак судом зі змісту заяви ОСОБА_1 не встановлено, що відносини сторін та правові норми, якими вони регулюються, є схожими (типові справи) в зазначених заявником справах, які перебувають на розгляді в Деснянському районному суді міста Києва, що унеможливлює виконання ст. 290 КАС України, а тому суд вважає, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін та на підставі наявних у ній матеріалів необхідно ухвалити рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Дослідивши повно та всебічно матеріали справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та їм правовідносини.

02.03.2020 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборським Андрієм Вікторовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61414056, на підставі виконавчого листа-дубліката № 2-а-830/11 виданого 03.02.2020 Деснянським районним судом міста Києва про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок пенсії та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи з 75% мінімальної пенсії за віком та основної державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, починаючи з 01 липня 2010 року, з урахуванням проведених виплат.

13.04.2020 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборським Андрієм Вікторовичем винесено постанову про накладення арешту, відповідно до якої за невиконання рішення без поважних причин накладено на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві штраф на користь держави в розмірі 5100грн.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25.05.2020 зазначено, що Управлінням проведено нарахування включно до 22.07.2011, оскільки 14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України №3401-УІ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» пунктом 7 частини 1 якого Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми та положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської - катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

15.06.2020 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборським Андрієм Вікторовичем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу ОСОБА_1 , оскільки Головне Управління Пенсійного фонду України здійснило перерахування, із зазначенням, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 15.06.2023.

Верховна Рада України в Законі України № 3491-6 від 14 червня 2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік», який набрав чинності 19 червня 2011 року уповноважила Кабінет Міністрів України встановити нові розміри додаткової пенсії, та на виконання чого Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 745 від 06 липня 2011 року, якою встановив нові розміри основної державної

та додаткової пенсії інвалідам 2 групи.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», якою, зокрема, установлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність: 1) тим, що належать до категорії 1: інвалідам I групи - 30 відсотків; інвалідам II групи - 20 відсотків; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також тим, що страждають внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - 15 відсотків; 2) тим, що належать до категорії 2, - 15 відсотків; 3) тим, що належать до категорії 3, - 10 відсотків; 4) тим, що належать до категорії 4, - 5 відсотків.

Отже, виплата державної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю проводилась у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 № 745.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно, і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, при досліджені виконавчого провадження № 61414056 судом було встановлено, що всі дії державного виконавця відповідали Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема частина друга статті 46 Конституції України визначає, що право на соціальний захист гарантується, у тому числі, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Як наголосив Конституційний Суд України в Рішенні від 25.01.2012 N3-рп/2012, за рахунок бюджетних джерел забезпечується соціальний захист широких верств населення країни, серед яких особи, що отримують пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги. Це зобов`язує державу дотримуватися частин першої, третьої статті 95 Конституції України, згідно з якими бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами; держава прагне до збалансованості бюджету України.

У той же час в Рішенні від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011 Конституційний Суд України зауважував на тому, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Як слідує з мотивувальної частини вищезгаданого Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року N 3-рп/2012, однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Відповідно до положень абзаців другого та третього частини першої статті 1 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій; державні соціальні гарантії - це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами.

У Рішенні від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що невід`ємною складовою правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов`язок виконання соціальної політики держави у цій сфері.

А в Рішенні від 25 січня 2012 року N 3-рп/2012 Конституційний Суд України вказав, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до частини першої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Стосовно доводів позивача про звуження його прав, що не допускається Конституцій України, суд зауважує на тому, що Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював свою позицію щодо обмеження (звуження) соціальних прав та гарантій державами - учасницями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція). Зокрема, в Рішенні від 03 червня 2014 року (Заява N 43331/12, справа "Валентина Ніканорівна Великода проти України") Суд зауважив на змінюваності законодавства про соціальне забезпечення, а також наголосив на тому, що положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення < ..> та не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі. У своєму рішення ЄСПЛ визнає, що пенсійні виплати, встановлені рішенням національних судів не є чимось раз і назавжди встановленим, а можуть змінюватися в залежності від змін законодавчої бази. Крім того, ЄСПЛ вказує на право держави регулювати соціальні виплати з метою необхідності дотримання балансу інтересів особи і суспільства. Однак при цьому зазначається про неможливість встановлення такого розміру соціальних виплат, який нівелює саме поняття соціальний захист та порушує людську гідність.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт протиправних дій державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборським Андрієм Вікторовичем оскільки, матеріали справи, які досліджені судом містять достатню беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності дій державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу ОСОБА_1 не порушуючи право стягувача на можливість повторного звернення для виконання.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами правомірність своїх вимог і протиправність дій відповідача, а відтак вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись Конституцією України, Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», статтями 5, 9, 76, 77, 90, 229, 241-246, 262, 293, 295 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання постанови незаконно закритою та відновити виконавче провадження - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд міста Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчисляється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 .

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), , місце знаходження: м.Київ, вулиця Олекси Тихого, 32.

Повний текст рішення складено та підписано 04.12.2020.

Суддя В.В. Бабко