Справа № 160/6113/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2020 року Справа № 160/6113/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області, в якому просив:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 року у задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.11.2018 №Ф-6991-50/67 - відмовлено. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимог в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.11.2018 №Ф-6991-50/67 - повернуто позивачу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується із наявністю у нього боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а відповідно і зі сплати штрафу та пені. Відповідачем будь-які перевірки щодо сплати позивачем єдиного внеску не проводилися, акти не складалися і не могли складатися, що унеможливлює складання та надсилання (вручення) будь-яких вимог. Вказані обставини свідчать про відсутність законних підстав для складання вимоги та нарахування боргу, що підтверджує незаконність вимоги. Станом на день складення вимоги позивач тривалий час не здійснював підприємницьку діяльність, не отримував доходу та звіти до податкового органу не надавав.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області до суду 13.08.2020р. надіслано відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що 01.11.2018 в інтегрованій картці платника виникла недоїмка в розмірі 15 819,54 грн. Керуючись абз.1 п.4 р.VI Інструкції №449 контролюючим органом сформовано вимогу №Ф-6991-50/67 від 14.11.2018 про сплату боргу (вимоги) з єдиного внеску у розмірі 15 819,54 грн. В інтегрованій картці платника відображено нарахування з єдиного внеску за 4 квартал 2018 року, строк сплати 21.01.2019 року - 2 457,18 грн. Зобов`язання з ЄСВ ФОП ОСОБА_1 частково погашено 07.02.2019 платіжним дорученням N@2PL730064 у розмірі 13 000,00 грн. та платіжним дорученням N25727013 у розмірі 5 276,72 грн. ГУ ДПС у Дніпропетровській області звертає увагу, що платником самостійно отримано вимогу, самостійно сплачено борг, відповідно чого зобов`язання з ЄСВ вважається узгодженим. На підставі частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464 позивачу нарахована штрафна санкція та пеня, про що винесено Рішення, яке направлено позивачу та вручено останньому. Отже, у спірних правовідносинах відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 року відкрито провадження у справі №160/6113/20 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклика сторін.
Відповідно до пункту 3 Розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній з 02.04.2020), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Згідно відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 , був зареєстрований як фізична особа - підприємець 11.09.1995 виконавчим комітетом Ленінської районної ради м. Дніпропетровська та перебував на обліку в податковій інспекції Ленінського району м. Дніпропетровська.
Судом встановлено, що на підставі Закону України №2464, контролюючим органом в автоматичному режимі нараховані ОСОБА_1 щоквартальні нарахування ЄСВ за: 2017р. в розмірі 8 448,00 грн., 2018 р. - 9 828,72 грн. За 2019р. контролюючим органом вказані зобов`язання не нараховувались.
В інтегрованій картці платника відображено нарахування з єдиного внеску наступним чином: за 2017 рік, строк сплати 09.02.18 - 8448,00 грн.; за 1 квартал 2018 року, строк сплати 19.04.2018 року - 2 457,18 грн.; за 2 квартал 2018 року, строк сплати 19.07.2018 року - 2 457,18 грн.; за 3 квартал 2018 року, строк сплати 19.10.2018 року - 2 457,18 грн.
01.11.2018 в інтегрованій картці платника виникла недоїмка в розмірі 15 819,54 грн.
Керуючись абз.1 п.4 р.VI Інструкції №449 контролюючим органом сформовано вимогу №Ф-6991-50/67 від 14.11.2018 про сплату боргу (вимоги) з єдиного внеску у розмірі 15 819,54 грн., яку направлено платнику на податкову адресу. Дане поштове відправлення вручено платнику під особистий підпис 18.01.2019р.
В інтегрованій картці платника відображено нарахування з єдиного внеску за 4 квартал 2018 року, строк сплати 21.01.2019 року - 2 457,18 грн.
01.02.2019 в інтегрованій картці платника виникла недоїмка в розмірі 18 276,72 грн.
Зобов`язання з ЄСВ позивачем погашено 07.02.2019 платіжним дорученням №@2PL730064 у розмірі 13 000,00 грн. та платіжним дорученням №25727013 у розмірі 5 276,72 грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.
Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з пунктом 4 частини 1статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Частиною другою статті 6 Закону №2464-VI встановлено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до частин п`ятої, шостої, сьомої статті 9 Закону №2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.
Для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.
Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.
Згідно з абзацом третім частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Законом від 03.10. 2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" внесені зміни до системи пенсійного страхування та до Закону №2464-VI. Зокрема, відповідно до внесених змін, у абзаці 3 частини 8 статті 9 викладено в такій редакції: "Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок".
Днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі (частина десята статті 9 цього Закону).
Відповідно до частини одинадцятої статті 9 Закону №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Частиною дванадцятою статті 9 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Відповідно до частини шостої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 07.04.2016 за №422 "Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Наказ №422), оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами Державної фіскальної служби України в інформаційній системі органів ДФС. Для обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платників (далі - ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.
Наказ №422 визначає порядок: ведення інтегрованої картки платника (далі - ІКП) та здійснення контролю за коректністю інформації при відкритті/закритті ІКП в інформаційній системі ДФС; відображення в ІКП показників щодо податкових зобов`язань, визначених самостійно платниками податків та контролюючими органами у випадках, не пов`язаних із порушенням податкового законодавства; перенесення до ІКП визначених за результатами контрольно-перевірочної роботи сум грошових зобов`язань, податкових, митних та інших платежів та методи контролю відповідності показників результатів даним ІКП; відображення в ІКП сум погашення податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, розстрочення (відстрочення) зобов`язань (боргів), а також списання податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску; перенесення до ІКП результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників.
Судом встановлено, що контролюючим органом було сформовано вимогу №Ф-6991-50/67 від 14.11.2018 про сплату боргу (вимоги) з єдиного внеску у розмірі 15 819,54 грн., в частині оскарження якої у даному позові ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 року повернуто позивачу, у зв`язку із пропущенням строків звернення до суду.
З матеріалів справи видно, що 01.02.2019 в інтегрованій картці платника виникла недоїмка в розмірі 18 276,72 грн.
Зобов`язання з ЄСВ позивачем погашено 07.02.2019 платіжним дорученням №@2PL730064 у розмірі 13 000,00 грн. та платіжним дорученням №25727013 у розмірі 5 276,72 грн.
Суд звертає увагу суду на те, що платником самостійно отримано вимогу, самостійно сплачено борг, відповідно чого зобов`язання з ЄСВ вважається узгодженим
Таким чином, позивачем протягом 2017-2018 не вживалися заходи для своєчасної та повної сплати єдиного внеску, натомість заборгованість з єдиного соціального внеску на загальну суму була сплачена в добровільному порядку позивачем у 2019 році.
Відповідно до частини десятої статті 25 Закону №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Відповідно до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Отримання такого рішення, на підставі якого згодом було винесено оскаржувану вимогу, позивачем не заперечується, однак не оскаржується правомірність його винесення, суми нарахованих штрафу та пені у позові під сумнів не ставляться.
Частиною чотирнадцятою Закону №2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.
Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.
Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.
Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За викладених вище обставин та відповідних доказів, суд вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної вимоги, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, правомірність своїх дій ним доведена.
Керуючись ст. ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова