Справа № 640/17392/19
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 року м. Київ № 640/17392/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовомАкціонерного товариства «Укрпошта»
доГоловного управління ДФС у Дніпропетровській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Укрпошта» (позивач/ АТ «Укрпошта») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 16.04.2018 № на суму 170 грн., від 19.04.2019 № на суму 1020 грн., від 17.05.2019 № на суму 1020 грн.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що висновки контролюючого органу, на яких ґрунтуються оскаржувані податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки позивачем своєчасно подана податкова звітність з податку на нерухоме майне відмінне від земельної ділянки, а саме у строк, визначений пп. 266.7.5 п.266.7 ст. 266 Податкового кодексу України - 20 лютого.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв`язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог податкового законодавства з боку позивача.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку ПАТ «Укрпошта» () з питань несвоєчасного подання (неподання) податкової декларації з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплаченого юридичними особами за 2018 рік, результати якої оформлені актом перевірки від 19.03.2019 №13850/04-36-50-43/21560045.

Згідно висновків акта від 19.03.2019 №13850/04-36-50-43/21560045, дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасне подання ПАТ «Укрпошта» () податкової декларації з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплаченого юридичними особами за 2018 рік, а саме: граничний термін подання -19.02.2018, декларація № від 20.02.2018 отримана територіальним органом ДФС України - 20.02.2018.

На підставі акта від 19.03.2019 №13850/04-36-50-43/21560045, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.04.2019 №, згідно якого до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 1020 грн.

В подальшому, співробітниками Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку АТ «Укрпошта» () з питань несвоєчасного подання (неподання) податкової декларації з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплаченого юридичними особами за 2018 рік, результати якої оформлені актом перевірки від 28.03.2019 №16824/04-36-21560045.

Згідно висновків акта від 28.03.2019 №16824/04-36-21560045, дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасне подання АТ «Укрпошта» податкової звітності з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, а саме: граничний термін подання -19.02.2018, декларація № від 20.02.2018 отримана територіальним органом ДФС України - 20.02.2018.

На підставі акта від 28.03.2019 №16824/04-36-21560045, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.04.2019 №, згідно якого до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 170 грн.

Також, проведено камеральну перевірку АТ «Укрпошта» () з питань несвоєчасного подання (неподання) податкової декларації з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплаченого юридичними особами за 2018 рік, результати якої оформлені актом перевірки від 24.04.2019 №23587/04-36-50-43/21560045, згідно висновків якого, дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасне подання АТ «Укрпошта» податкової звітності з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, а саме: граничний термін подання -19.02.2018, декларація отримана територіальним органом ДФС України - 20.02.2018.

На підставі акта від 24.04.2019 №23587/04-36-50-43/21560045, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.05.2019 №, згідно якого до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 1020 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Положеннями статті 266 Податкового кодексу України регулюються, зокрема, порядок та строки подання податкової звітності податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з підпунктом 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

З наведених положень законодавства вбачається, що платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зобов`язані подавати до контролюючого органу декларацію у строк до 20 лютого звітного року.

Відповідно до висновків актів перевірок граничним терміном подачі декларації є 19 лютого 2018 року, проте, в порушення вимог підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України позивачем подано декларації 20 лютого 2018 року, з приводу чого суд зазначає про наступне.

У відповідності до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом (п.п. 31.2-31.3 ст. 31 ПК України).

Згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16 травня 1972 року строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до статті 3 Конвенції строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках, починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem. Проте положення попереднього пункту не заважають тому, щоб та чи інша дія, яка має бути здійснена до спливу встановленого строку, виконувалася у день dies ad quem лише до закінчення нормального робочого часу.

Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції, якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №815/4720/16.

Підпунктом 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України встановлено, що податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах, зокрема, презумпції правомірності рішень платника податку, яка передбачає, що в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Частиною 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 та ч. 1 ст. 255 Цивільного кодексу України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Отже дата закінчення в даному випадку поєднана з прийменником "до", у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. Тому вживати після цієї дати прислівник «включно» зайве. Тобто, кінцева дата є останнім днем терміну для подання звіту.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 810/2129/16 (адміністративне провадження № К/9901/31252/18).

Системний аналіз наведених правових норм, положень Європейської конвенції про обчислення строків та граматичної конструкції норми підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України дає підстави зробити висновок, що 20 лютого звітного року є граничним днем для подання декларації, а тому суд вважає, що АТ «Укрпошта» належним чином виконано покладений на нього обов`язок подання декларації у встановлений термін.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Враховуючи те, що позивач подав вчасно податкову звітність за 2018 звітний рік, застосування до нього штрафних санкцій є протиправним, що є підставою для скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 19.04.2019 №, від 16.04.2019 №, від 17.05.2019 №.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов АТ «Укрпошта» підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Акціонерного товариства «Укрпошта» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 19.04.2019 №, від 16.04.2019 №, від 17.05.2019 №.

3. Витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.) стягнути на користь Акціонерного товариства «Укрпошта» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян