Справа № 140/6347/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/6347/20 пров. № А/857/9991/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Плахтій Н.Б.,

час ухвалення рішення - 16:30 год.,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - 06.07.2020,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у Волинській області від 27 березня 2020 року №662/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Володимир-Волинського відділу поліції ГУHП у Волинській області» в частині звільнення зі служби в поліції начальника сектору реагування патрульної поліції Володимир-Волинського відділу поліції ГУHП у Волинській області, майора поліції ОСОБА_1 , поновлення на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Волинській області від 27 березня 2020 року №662/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області» в частині звільнення зі служби в поліції начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області майора поліції ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Волинській області від 05 травня 2020 року №138о/с «По особовому складу» в частині звільнення з поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 , начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області з 05 травня 2020 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 13975,36 грн (тринадцять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять грн 36 коп). Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 7611,58 грн (сім тисяч шістсот одинадцять грн 58 коп) приведено до негайного виконання.

Рішення мотивоване тим, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, на підставі яких були встановлені факти, викладені у висновку службового розслідування щодо обставин подій, які мали місце, зокрема, 08.01.2020, а посилання на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 27.02.2020 про застосування запобіжного заходу (а.с.119-121) є необґрунтованими, оскільки дана ухвала суду розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень без зазначення конкретних прізвищ осіб, які описані у висновку службового розслідування. Суд першої інстанції зазначає, що сам факт спільного патрулювання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що мав місце 08.01.2020, жодним чином не доводить вчинення позивачем дисциплінарного проступку, оскільки в ході службового розслідування не доведено, що підлеглий позивача допустив порушення службової дисципліни, а він в свою чергу не здійснив належного контролю, не запобіг вчиненню проступку.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги регулярність порушення позивачем трудової дисципліни та наводить ряд таких порушень, не взятих до уваги судом першої інстанції. Також вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги службову характеристику позивача, у якій зазначено, що ОСОБА_1 за період служби на займаній посаді зарекомендував себе з негативної сторони, проявляв байдужість до виконання службових обов`язків. Скаржник зазначає, що в дисциплінарному статуті НПУ не передбачено будь-яких критеріїв тяжкості проступку, за який поліцейський несе дисциплінарну відповідальність, а тому начальнику ГУНП у Волинській області одноособово надано право приймати рішення щодо вибору дисциплінарного стягнення відносно поліцейських. У зв`язку з наведеним, до ОСОБА_1 обрано крайній захід дисциплінарного впливу, оскільки його дії принижують та дискредитують як самого працівника поліції так і органи поліції в цілому.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на неї в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 29.07.2005 по 06.11.2015 перебував на службі в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 в лавах Національної поліції, що підтверджується копією послужного списку (а.с.38-43).

Відповідно до наказу ГУНП у Волинській області від 03.07.2017 №136о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 був призначений начальником сектору реагування патрульної поліції №1 Володимир-Волинського відділу поліції (а.с.44).

27.03.2020 відповідачем видано наказ №662/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області», відповідно до пункту 2 якого за порушення службової дисципліни, обов`язків поліцейського, встановлених пунктом 1, 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 23 Зaкoну України «Про Національну поліцію», вимог пyнктів 1, 2, 3, 4, 6 частини 3 статті 1, статті 2, частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вимог пункту 1 Розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом MBC України від 09.11.2016 №1179, що виразилося у неналежному здійсненні контролю за діями підлеглих працівників, a саме ОСОБА_2 , який вчинив дії, які містять ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України, у чому він обґрунтовано підозрюється, невиконання покладених функціональних обов`язків, невжиттi усіх можливих заходів для недопущення порушень з його боку, що призвело до резонансної події, яка дискредитує правоохоронну систему й значно ускладнює профілактичну роботу з населенням та враховуючи те, що наказом ГУНП від 03.01.2020 №6/в йому оголошено попередження про неповну службову відповідність, яке на даний час є діюче, начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (а.с.75-76).

Наказом ГУНП у Волинській області від 05.05.2020 №138о/с «По особовому складу» майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 05.05.2020 (а.с.99).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 3 Закону).

За змістом ч. 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», вступаючи на службу в поліції, особа складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) дотримувати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно ч. 1 ст. 19 наведеного Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

За змістом п. 6 ч. 1 статті 77 цього Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України 15 березня 2018 року № 2337-VIII, визначено, що службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Отже, порушенням поліцейським службової дисципліни вважається невиконання чи неналежне виконання ним обов`язків, визначених статтею 18 Закону № 580-VIII та статтею 1 Дисциплінарного статуту.

Колегія суддів зазначає, що поведінка поліцейського повинна відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції. Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Згідно статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Визначення дисциплінарного проступку наведене у статті 12 Дисциплінарного статуту та означає протиправну винну дію чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

До курсантів (слухачів), які проходять навчання у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, крім видів дисциплінарних стягнень, визначених цією статтею, застосовується дисциплінарне стягнення у виді призначення поза чергою в наряд - до п`яти нарядів.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.

Згідно ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2018 року № 893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок № 893). Наказ прийнятий відповідно до частини десятої статті 14, частини сьомої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, з метою належної організації заходів, спрямованих на зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів Національної поліції України, запобігання надзвичайним подіям за участю поліцейських, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань за фактами порушення поліцейськими службової дисципліни.

Згідно п. 2 розділу ІІ Порядку № 893 підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

За змістом п. 4 розділу VI Порядку № 893 в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено. У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; - вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку;- відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; - запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування (пункт 5 розділу VI Порядку № 893).

Зазначені положення узгоджуються з положеннями статей 15, 19 Дисциплінарного статуту.

Таким чином, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Крім того, притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, є окремими підставами для звільнення із органів внутрішніх справ, не пов`язаними (не зумовленими) із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, вчинення працівником органів внутрішніх справ діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, є підставами для звільнення з органів внутрішніх справ. Проте це інші підстави і їх не слід ототожнювати з підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової кваліфікації діяння особи чи інших аспектів кримінального провадження, у тому числі дій слідчого чи прокурора в межах проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед в тому, чи таке рішення прийнято в межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях особи є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) з учиненим особою діянням.

Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів внутрішніх справ до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати саме склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. Саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, відсутність обвинувального вироку в кримінальній справі відносно позивача не впливає на наявність чи відсутність у його діянні складу дисциплінарного проступку.

Згідно вимог Дисциплінарного статуту підставою для дисциплінарної відповідальності поліцейського є вчинення дисциплінарного проступку, сутність якого полягає у порушенні службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, згідно з наказом начальника ГУНП у Волинській області від 27.02.2020 №289 «Про призначення та проведення службового розслідування» з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки факту можливого порушення службової дисципліни начальником сектору реагування патрульної поліції №1 Володимир-Волинського відділу поліції ГУНП у Волинській області майором поліції ОСОБА_1 та інспектором сектору реагування патрульної поліції №1 Володимир-Волинського відділу поліції ГУНП у Волинській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , що призвело до вступу поліцейськими в неділові стосунки з громадянином ОСОБА_3 та отримання від нього 25.02.2020 через посередника неправомірної вигоди в розмірі 5000 гривень за не складання адміністративного протоколу за ст.130 КУпАП відносно останнього, а також з інших питань, призначено за вказаним фактом службове розслідування, на період якого ОСОБА_1 був відсторонений від виконання службових обов`язків (а.с.26). З даним наказом позивач ознайомлений 06.03.2020, про що свідчить його підпис на наказі.

Підставою для призначення службового розслідування слугував рапорт начальника УКЗ ГУНП у Волинській області від 26.02.2020, в якому зазначалось наступне.

25.02.2020 о 23.55 до BIOC УKЗ ГУHП надійшла інформація про те, що слідчими CБУ у Волинській області спільно з працівниками ТУ ДБР, розташованого в м.Львові, викрито під час отримання неправомірної вигоди начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Володимир-Волинського відділу поліції ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_1 та інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Володимир-Волинського відділу поліції ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 . Попередньо установлено, що CУ CБУ у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000007 від 11.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 KK України, за фактом вимагання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 неправомірної вигоди в громадянина ОСОБА_3 в розмірі 5000 гривень, за не складання адміністративного протоколу за ст.130 КУпАП відносно останнього, що мало місце на початку січня 2020 року. 25.02.2020 було викрито під час отримання неправомірної вигоди посередника, a саме громадянина ОСОБА_5 , якого було затримано та грошові кошти в сумі 5000 гривень вилучено (а.с.27).

Як слідує із висновку службового розслідування, затвердженого начальником ГУНП у Волинській області 26.03.2020, дисциплінарна комісія встановила, що 11.01.2020 Другим слідчим відділом CУ TУ ДБР, розташованого у м.Львові, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000007, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за фактом вимагання та отримання неправомірної вигоди працівниками правоохоронного органу за вчинення дій, що входять до їх компетенції.

Так, 08.01.2020 близько 20.00 інспектор CPПП №1 Володимир-Волинського BП ОСОБА_2 разом із начальником СРПП №1 Володимир-Волинського BП Рибачиком В.О., здійснюючи патрулювання на службовому транспортному засобі Мітсубісі Аутлендер, н.з. НОМЕР_1 , пo вул. Поліської Січі у м.Володимир-Волинський Волинської області, зупинили автомобіль Мазда, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , за підозрою у вчиненні останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, a саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 відібрав від ОСОБА_6 пояснення про те, що останній 09.01.2020 керував вищевказаним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та вилучив у нього посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, повідомивши, що у разі складання ним, ОСОБА_2 , протоколу про вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на нього буде накладено штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. При цьому, ОСОБА_2 висловив ОСОБА_6 вимогу про необхідність передачі йому грошових коштів у сумі 5000 гривень, оскільки у такому випадку він не вживатиме заходів щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та поверне йому посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Окрім того, ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_6 , що грошові кошти у розмірі 5000 гривень необхідно надати колишньому працівнику органів поліції - ОСОБА_7 .

У подальшому, 25.02.2020 близько 18.00, ОСОБА_6 , перебуваючи біля закладу громадського харчування Грузинська пекарня, зустрівся з ОСОБА_2 . Під час зазначеної розмови ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_6 про необхідність надання останнім неправомірної вигоди ОСОБА_7 . Після того, 25.02.2020 близько 21.30, ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_7 на території паркування транспортних засобів закладу громадського харчування Кафе Вулик, що знаходиться за адресою: м. Володимир-Волинський, вул.Луцька, 185, Волинської області, а саме в автомобілі ОСОБА_7 , Мерседес Бенс, н.з. НОМЕР_3 . У ході вказаної зустрічі ОСОБА_6 передав йому грошові кошти у сумі 4600 гривень, a він у свою чергу, взяв вказані грошові кошти та повернув ОСОБА_6 посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після цього ОСОБА_2 та ОСОБА_7 затримали в порядку ст.208 KПK України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, a предмет неправомірної вигоди у розмірі 4600 гривень працівниками правоохоронних органів вилучений під час обшуку автомобіля ОСОБА_7 . 26.02.2020 ОСОБА_2 вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 KK України.

Службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 підозрюється у тому, що будучи службовою особою правоохоронного органу, грубо порушив свої службові обов`язки та обмеження і, використовуючи надану владу та службове становище в особистих корисливих цілях, порушив обмеження, встановлені 3аконом України «Про запобігання корупції».

Разом з тим, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 08.01.2020 здійснювали разом патрулювання на вищевказаному службовому транспортному засобі у м.Володимир-Волинський, що свідчить про те, що ОСОБА_1 міг бути обізнаний у намірах ОСОБА_2 , тим самим, будучи службовою особою правоохоронного органу, грубо порушив свої службові обов`язки та обмеження, встановлені 3аконом України «Про запобігання корупції». Крім цього, ОСОБА_1 являється безпосереднім керівником ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, дисциплінарна комісія дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 23 Зaкoну №580-VIII, пyнктів 1, 2, 3, 4, 6 частини 3 статті 1, статті 2, частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту, пункту 1 Розділу II Правил №1179, та зважаючи на наявність діючого дисциплінарного стягнення, прийшла до висновку про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, що було реалізовано відповідачем оскаржуваними наказами.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, матеріали службового розслідування не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, оскільки у висновку службового розслідування відсутні обґрунтування, в чому полягає вчинене позивачем порушення та які його наслідки, а також чи наявний причинний зв`язок між встановленими порушеннями та спричиненими внаслідок їх вчинення наслідками.

Також за матеріалами службового розслідування факт отримання неправомірної вигоди мав місце 25.02.2020 і ОСОБА_1 не затримувався в порядку ст.208 КПК України.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, від 10.03.2020, яким з посиланням на таємницю слідства було відмовлено ГУНП у Волинській області в отриманні інформації про хід досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000007 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду належними та допустимими доказами правомірність та законність притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та звільнення його зі служби в поліції, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування наказу відповідача від 27.03.2020 №662/в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, наказу від 05.05.2020 №138о/с «По особовому складу» в частині звільнення з поліції ОСОБА_1 , начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області також підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимог про скасування наказів.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів враховує, що відповідно до пункту 9 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

З довідки відповідача про нараховане ОСОБА_1 грошове забезпечення слідує, що за попередні два місяці перед звільненням (березень, квітень 2020 року) позивач отримав грошове забезпечення в загальній сумі 15223,16 грн (а.с.102). Отже, середньоденне грошове забезпечення позивача становить 249,56 грн (15223,16 грн : 61 календарний день). Час вимушеного прогулу становить з 06.05.2020 по 30.06.2020, а всього 56 календарних днів. Таким чином, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу складає 13975,36 грн (249,56 грн х 56 календарних днів), яке слід стягнути з ГУНП у Волинській області на користь позивача.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області залишити без задоволення

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у справі № 140/6347/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді В. В. Святецький
Л. Я. Гудим
Повне судове рішення складено 07.12.2020 року