Справа № 280/7876/20
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 грудня 2020 року Справа № 280/7876/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНМЕДСЕРВІС-ПЛЮС» (69037, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул.. Незалежної України, 50-А, кв.11, ), поданого представником Колядою Анною Станіславівною, до Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Лобановського, 10, ) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНМЕДСЕРВІС-ПЛЮС» (далі - позивач), поданого представником ОСОБА_1 до Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі відповідач), відповідно до якого позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 19.10.2020 про накладення штрафу у подвійному розмірі на користь держави у розмірі 10200 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що незважаючи на те. що першу постанову про накладення штрафу від 21.11.2019 (ВП № 60526926) було скасовано за рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.12.2019 по справі №280/6132/19, 19.10.2020 заступником начальника Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гнідою Ю.В. було видано постанову про накладення штрафу на боржника TOB «Інмедсервіс-Плюс» за ВП № 60526926 у подвійному розмірі на користь держави у розмірі 10200,00 грн. У мотивувальній частині оскаржуваної постанови зазначено, що державний виконавець керується п. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Вважає, що постанова про повторне накладення штрафу є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді від 27.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 03.12.2020 з викликом сторін. Відповідачу надано п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву.

03.12.2020 відповідачем надано відзив на адміністративний позов, відповідно до якого зазначає, що 21.11.2019 державним виконавцем була винесена постанова про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн. 21.11.2019 за вих. № 67928 постанова про накладення штрафу була направлена боржнику, яку рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.12.2019 по справі №280/6132/19 визнано протиправною та скасовано. В ході проведення виконавчих дій 28.09.2020 за вих. № 62113 на адресу боржника направлено вимогу про зобов`язання виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. 19.10.2020 згідно заяви стягувача встановлено що рішення суду боржником не виконано. Зазначає, що відповідно до вимог статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, державним виконавцем прийнято постанову від 19.10.2020 про накладення штрафу у подвійному розмірі на користь держави у розмірі 10 200 грн. У задоволенні адміністративного позову просить відмовити у повному обсязі.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Представник відповідача залишив вирішення вказаного питання на розсуд суду.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

06.11.2019 на виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя надійшов наказ № 908/1662/18 виданий 05.11.2019 Господарським судом Запорізької області про зобов`язання TOB "Інмедсервіс-Плюс" повернути ДП"Науково-дослідний та проектний інститут "Укрдіпрогазоочистка" по акту приймання - передачі державне нерухоме майно - окремо розташовану двоповерхову будівлю (літера Б-2) загальною площею 800,5 кв.м. розміщену за адресою: м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, буд. 18, а саме: вбудоване в підвальний поверх будівлі не житлове приміщення № 1 площею 52,6 кв. м; вбудоване в перший поверх будівлі не житлові приміщення гаражів №№1,2,3,4 площею 209,9 кв.м; приміщення № 5 (кімнати з № 1 по № 11 включно) площею 132 кв.м. та сходову клітину № 12 площею 16,3 кв.м ; вбудовані в другий поверх будівлі не житлові приміщення (кімнати з №14 по №2 включно) площею 373,6 кв.м. та сходову клітину №13 площею 16,1 кв.м.

06.11.2019 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №60526926. Постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана позивачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням 07.11.2019 за вих. №64722, за адресою, зазначеною у виконавчому документі (АСВП 60526926).

21.11.2019 державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн. відповідно до вимог статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.12.2019 по справі №280/6132/19 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНМЕДСЕРВІС-ПЛЮС» до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Державне підприємство «Науково-дослідний та проектний інститут «УКРДІПРОГАЗООЧИСТКА» про визнання протиправною та скасування постанови задоволено, зокрема, визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сівакової О.О. від 21.11.2019 про накладення штрафу, прийнятої у виконавчому провадженні №60526926, якою на Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНМЕДСЕРВІС-ПЛЮС» накладено штраф у сумі 5100 грн. Рішення набрало законної сили 07.01.2020.

04.12.2019 до відповідача надійшла ухвала по справі №908/1662/18 Верховного суду України від 29.11.2019 про зупинення виконавчого провадження до закінчення перегляду рішення у касаційному порядку.

28.09.2020 державним виконавцем прийнято постанову про поновлення вчинення виконавчих дій.

28.09.2020 за вих. №62113 на адресу боржника направлено вимогу про зобов`язання виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

19.10.2020 за вх. №18903/18-23-36 від Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут «УКРДІПРОГАЗООЧИСТКА» надійшла заява відповідно до якої підприємство повідомляє, що станом на 16.10.2020 рішення Господарського суду Запорізької області у справі №908/1662/18 відповідачем у добровільному порядку не виконано.

19.10.2020 заступником начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі складено Акт державного виконавця, відповідно до якого встановлено, що боржником наказ №908/1662 від 05.11.2019 Господарського суду Запорізької області не виконано, що підтверджується виходом державного виконавця за адресою м. Запоріжжя, вул.Трегубенка, 18 та листом стягувача від 16.10.2020 за вих. №16/10.

19.10.2020 заступником начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі керуючись статтями 63, 75 Закону України винесено постанову про накладення штраф, відповідно до якої на боржника накладено штраф у подвійному розмірі 10200 грн. Згідно мотивувальної частини вказаної постанови зазначено, що станом на сьогодні боржником без поважних причин у встановлений виконавцем строк наказ №908/166218 від 05.11.2019 Господарського суду Запорізької області не виконаний, що підтверджується виходом державного виконавця за адресою м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 18 та листом стягувача від 16.10.2020. Керуючись п.2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штрафі у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом у даній справі.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

05.10.2016 набрав чинності Закон України №1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» (далі - Закон України №1404-VIII), відповідно до статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно частини шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до приписів статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 821/1568/16.

Таким чином, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин.

Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Поважними в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена постановою Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 127/3770/17.

Суд зазначає, що порядок виконання судових рішень визначається також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802, яка розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України "Про виконавче провадження", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Аналізуючи зміст рішення в справі №280/6132/19 суд приходить до висновку про встановлення певних фактів, які оскаржуються сторонами при оскарженні постанови від 19.10.2020 у виконавчому провадженні № 60526926 та зазначає , що накладання штрафу у розмірі 10200 є залежним через повторність вчинених дій позивача. Тому зважаючи на відсутність протиправних дій з боку позивача під час винесення першого штрафу, суд приходить до висновку про відсутність повторності правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обов`язок довести обставини, що слугували підставою застосування штрафу до ТОВ «Інмедсервіс-Плюс», покладено на державного виконавця, як це передбачено частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач не спростував обставини зазначені позивачем.

Суд оцінивши наявні докази та повідомлені сторонами обставини, враховуючи відсутність вчинення дій відповідача щодо визначення повторності невиконання рішення суду, приходить до висновку про необхідність визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 19 жовтня 2020 року у виконавчому провадженні №60526926 про накладення штрафу у подвійному розмірі, а відтак позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн., що підлягає повному стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Оригінал квитанції про сплату №1-160Квід 03.11.2020 знаходиться в матеріалах адміністративної справи.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНМЕДСЕРВІС-ПЛЮС» (69037, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул.. Незалежної України, 50-А, кв.11, ), поданого представником Колядою Анною Станіславівною, до Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Лобановського, 10, ) про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 19.10.2020 про накладення на ТОВ «Інмедсервіс-Плюс» штрафу у подвійному розмірі на користь держави у розмірі 10200 грн. (ВП №60526926).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНМЕДСЕРВІС-ПЛЮС» судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03.12. 2020.

Суддя О.О. Артоуз