Справа № 160/8398/20
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2020 року Справа № 160/8398/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І.В.,
при секретарі Главчеві В.Ф.,
представника позивача Текут`євої О.П.,
представника відповідача Коваленка Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Синельниківська теплоізоляція» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
22.07.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Синельниківська теплоізоляція» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного від 27.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/8398/20 за позовом публічного акціонерного товариства «Синельникіська теплоізоляція`до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) суддею Юхно І.В. одноособово. Розгляд справи по суті розпочато з 26.08.2020 року.
26.08.2020 року від позивача надійшло клопотання про слухання справи з викликом сторін.
Розгляд даної адміністративної справи мав відбутись до 25.09.2020 року за правилами ст. 262 КАС України.
Станом на 25.09.2020 року в матеріалах справи наявні розписка від представника позивача Текут`євої О.П. про отримання 03.08.2020 року ухвали суду від 27.07.2020 року про відкриття провадження у даній справі, та розписка представника відповідача Федущака Н.Ю. про отримання 05.08.2020 року ухвали суду від 27.07.2020 року про відкриття провадження у даній справі разом з копією позовної заяви. Відзив на позовну заяву та витребуваних доказів відповідачем не надано.
У зв`язку з необхідністю отримання доказів та пояснень від сторін судом ініційовано питання щодо подальшого розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 року вирішено подальший розгляд адміністративної справи №160/8398/20 в адміністративній справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Синельникіська теплоізоляція» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 15.10.2020 року об 11:15 год. Повторно витребувано докази витребувані ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 року та встановлено строк на подачу витребуваних доказів до 14.10.2020 року, в тому числі і на електронну адресу.
15.10.2020 року учасники процесу в підготовче судове засідання прибули. Проте відповідачем відзиву на позовну заяву та витребуваних доказів не надано. Представником відповідача заявлене усне клопотання про перенесення розгляду справи на інший день для надання витребуваних судом доказів, вказане клопотання задоволено та в підготовчому судовому засідання оголошено перерву до 21.10.2020 о 15:00.
20.10.2020 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про виправлення помилки в позовній заяві, а саме невірне зазначення коду ЄДРПОУ до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, позивач просить зазначити вірний код ЄДРПОУ відповідача 43145015.
20.10.2020 року до суду від відповідача надійшло клопотання про визнання поважними причин пропуску строків на надання відзиву у зв`язку з карантином через (COVID-19).
21.10.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву без доказів надсилання позивачу, судом в судовому засіданні 21.10.2020 року відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про визнання поважними причин пропуску строків на надання відзиву, а тому поданий відповідачем відзив не приймається до уваги судом при вирішенні справи.
21.10.2020 року в підготовче судове засідання прибули представники позивача та відповідача. Судом прийнято зазначене виправлення помилки, про що занесено відомості до протоколу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 року закрито підготовче провадження у справі №160/8398/20 за позовом публічного акціонерного товариства «Синельникіська теплоізоляція`до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 29.10.2020 року.
23.10.2020 року представником позивача подано до суд клопотання про кваліфікування судом дій відповідача з неподання відзиву на позовну заяву без поважних причин, як визнання позову та ненадання належних доказів у справі.
29.10.2020 року представником відповідача надано клопотання про перенесення розгляду справи.
В судове засідання, призначене на 29.10.2020 року, з`явилась представник позивача, представник відповідача не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судом відкладено розгляд справи до 09.11.2020 року.
В судове засідання, призначене на 09.11.2020 року, з`явились представники сторін, підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
У визначений законодавством строк позивач суму зобов`язання не сплатив, у адміністративному та судовому порядку суму боргу не оскаржував.
29.05.2015 року позивачем було сплачено поточний платіж з оренди землі за травень 2015 року у сумі 18 395,84 грн. про що свідчить платіжне доручення № 1374 від 29.05.2015 року.
Не погоджуючись з повторним нарахуванням та відображенням вказаної суми в інтегрованій картці Публічного акціонерного товариства «Синельниківська теплоізоляція», позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі -ПК України).
Відповідно до п.п.14.1.39 п. 14.1ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Підпунктом 14.1.156 п.14.1ст. 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
За змістом п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
При цьому, пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (п.п.14.1.162 п.14.1 ст. 14 ПК України).
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п.14.1.175 п.14.1ст.14 ПК України).
Відповідно до абз. 1 п.57.1ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Отже, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.
За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абзаці пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Але, питання, пов`язані з обов`язком Відповідача з обчислення, нарахування і погашенням зобов`язань Позивача за наявності у останнього податкового боргу, визначені приписами пункту 87.9 статті 87 ПК України.
Визначальним при застосуванні приписів цієї статті є наявність податкового боргу.
Зміст графи "призначення платежу" у платіжних дорученнях за будь-яких умов не має значення, що прямо передбачено п. 87.9 ст. 87 ПК України.
Вказані норми визначають, які дії зі сплаченими коштами зобов`язані здійснювати органи державної податкової служби в погашення податкового боргу та не встановлюють відповідальності платника податків внаслідок вчинення вказаних дій податковою службою.
Дата віднесення контролюючим органом сплачених платником податків платежів на погашення існуючої заборгованості в порядку пункту 87.9 статті 89 ПК України буде датою фактичної сплати позивачем такої заборгованості.
Верховний Суд (адміністративне провадження №К/9901/8461/18) визнає, що за наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків (п. 87.9 ст. 87 ПКУ). У такому самому порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 74.1); зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань
Отже дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок здійснення заходів податкового контролю, е лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження даних податкового обліку платників податків, які не створюють для платника податків самостійного юридичного наслідку. Інформація, отримана податковим органом за результатами податкового контролю, використовується для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу. Це в однаковій мірі стосується і дій податкового органу щодо внесення такої інформації до існуючих інформаційних систем.
Відповідно, інформація, що надійшла за результатами податкового контролю, не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права неодноразово була висловлена Верховним Судом України у постановах від 03, 10 та 17 листопада 2015 року (справи №№ 21-99а15, 2479а15 та 2944а15 відповідно), а також Верховним Судом у постановах від 07 березня 2018 року та 25 квітня 2018 року (справи № 808/3720/14, 826/1902/15 та 813/8411/13-а відповідно).
Приймаючи рішення у справі, судом досліджено наданий представником відповідача 21.10.2020 року до суду, зворотній бік облікових карток по оплаті податку на доходи фізичних осіб Публічного акціонерного товариства «Синельниківська теплоізоляція»:
- 16.06.2015 року - 12.11.2014 Викл. з обл. донарах. в пот. році штрафних санкцій запізн. над ухвала суду судова ухвала №804/4268/15 від 19.03.2015 року на суму 3557,85 грн.;
З Єдиного державного реєстру судових рішень відомо, що справа №804/4268/15 не стосується правовідносин, що склались між Публічним акціонерним товариством «Синельниківська теплоізоляція» та відповідачем, а стосується спору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Синтиз» до Дніпропетровської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 р. адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Синельниківська теплоізоляція» - задоволено частково, визнано протиправними та скасовано винесені 12 листопада 2014 року Дніпропетровською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області податкові повідомлення-рішення:
Відповідно до пункту 2 частини 9 розділу 4 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, інформація щодо початку/продовження та результатів адміністративного або судового оскарження податкового повідомлення-рішення вноситься до підсистеми, що забезпечує облік платежів, працівником структурного підрозділу органу ДФС, яким податкове повідомлення-рішення було сформовано, на підставі документів, зазначених у розділі VII цього Порядку (заяви - оскарження податкового повідомлення-рішення, ухвали суду про відкриття провадження, рішення про результати розгляду скарги (заяви), рішення суду, прийнятого по суті), протягом 3-ох днів з дати отримання такого документа. На підставі інформації про початок/продовження у законодавчо встановлені строки процедури адміністративного оскарження (скарга (заява) платника податків) або про початок/продовження процедури судового оскарження нарахована сума податків вважається неузгодженою, а в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо її виключення.
Додатково суд звертає увагу, що представником відповідача не надано в розгорнутому виді зворотного боку облікової картки Публічного акціонерного товариства «Синельниківська теплоізоляція» за 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік, а надано лише сальдо на початок року.
При цьому згідно пояснень відповідача, якщо надається роздруківка Інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб тільки з сальдо на початок року то це є свідченням того, що за заначений період додаткових відомостей не вносилось.
Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини суд приходить до висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо внесенння даних до Інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб ПАТ «Синельниківська теплоізоляція» та протиправних дій щодо відображення інформації по іншому суб`єкту господарювання та задвоєння нарахування сум боргу в Інтегрованій картці платника податків.
Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно роздруківок Інтегрованої картки платника подаків наданих позивачем, ним щомісячно проводились в 2016, 2017, 2018 роках відрахування за податок на доходи фізичних осіб. З огляду на неналежне внесення даних до Інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб ПАТ «Синельниківська теплоізоляція» відповідач не має обгрунтованих доказів на спростування вказаної інформації.
Відповідачем не доведено жодними засобами доказування необґрунтованості позиції позивача.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Подані відповідачем документи підсумкові відомості за 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік без конкретизації коштів, що надходили та сплачувались позивачем протягом вказаних років, не є достовірними доказами у справі, оскільки не доводять відсутність сплати сум коштів з травня 2015 року по червень 2020 року по оплаті податку на доходи фізичних осіб Публічного акціонерного товариства «Синельниківська теплоізоляція».
Наявність в інтегрованій картці платника неправомірно обліковуваного податкового боргу (в тому числі пені), дає право контролюючим органам застосовувати положення статті 87 Податкового кодексу України, відповідно до якої поточна сплата платником податків його самостійно нарахованих податкових зобов`язань зараховується в рахунок сплати податкового боргу.
Отже, в інтегрованій картці платника одночасно погашається податковий борг, який обліковується протиправно, а також виникає новий борг за самостійно нарахованими платником податковими зобов`язаннями, що в подальшому може призвести до застосування штрафних санкцій за їх несвоєчасну сплату та нарахування пені. Отже, неправомірне відображення в інтегрованій картці платника сум грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, має безпосередній вплив на господарську діяльність платника у зв`язку із потенційним понесенням ним додаткових витрат.
Згідно із правовим висновком Верховного Суду зазначеному у постанові від 19.02.2019 у справі № 825/999/17, належним способом захисту, що відновить порушені права підприємства, є коригування в інформаційній системі органів ДПС даних інтегрованої картки. Фактично, визнається порушення прав платника податків безпідставними записами в інтегрованій картці платника, а також право платника податків на поновлення відповідних прав шляхом коригування відповідних даних, за умови відсутності правових підстав у контролюючого органу для здійснення відповідних донарахувань та внесення відповідних даних до інформаційних систем.
Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.
Так, коригування даних в інтегрованій картці платника податків є дискреційними повноваженнями контролюючого органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
У силу положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням наведеного, а також дискреції податкового органу в питаннях нарахування податків та зборів, суд з метою ефективного захисту права позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача привести у відповідність інформацію в інтегрованій картці платника податків публічного акціонерного товариства «Синельникіська теплоізоляція» з урахуванням висновків суду.
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на вищевикладене та приписи ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому позов підлягає задоволенню.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 4204,00 грн., що документально підтверджується квитанцією від 20.07.2020 року.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 4204,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі пропорційно до задоволених позовних вимог 2102,00 грн.
Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Дніпропетровській області привести у відповідність інформацію в інтегрованій картці платника податків публічного акціонерного товариства «Синельникіська теплоізоляція», з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Синельникіська теплоізоляція» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102грн. 00 коп. (дві тисячці сто дві гривні 00 копійок).
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.
Повний текст рішення згідно з вимогами частини 3 статті 243 КАС України складений 21 листопада 2020 року.

Суддя І.В. Юхно