Справа № 489/4586/20
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 489/4586/20 провадження №2-а/489/283/20
РІШЕННЯ

Іменем України

07 грудня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Кім М.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 3099964 від 07.09.2020.

В позові вказав, що відносно нього було винесено постанову в якій вказано, що він керував транспортним засобом, не маючи при цьому або не пред`явивши для перевірки посвідчення водія відповідної категорії. Із вказаною постановою позивач не погоджується та вказує, що 07.09.2020 близько 21 год. 00 хв. знаходився із своїм знайомим біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та очікував брата для того, щоб він на його автомобілі відвіз його додому. Після того до нього під`їхали співробітники поліції, які почали вимагати документи, в т.ч. посвідчення водія та запропонували пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння. Після того як він поїхав в медичний заклад, його транспортний засіб забрав брат.

Постанову вважає незаконною, оскільки транспортним засобом не керував, а тому і не повинен був мати з собою посвідчення водія. Крім того правопорушення було виявлено за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 116, проте у постанові вказано, що він вчинив адміністративне правопорушення за адресою: м. Миколаїв, вул. 2-а Екіпажна, 4.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.09.2020, позовну заяву було залишено без руху з метою усунення недоліків поданого позову.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.10.2020, з урахуванням вимог ст. 286 КАС України, відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У поданому до суду відзиві на позовну заяву в задоволенні позивних вимог ОСОБА_1 просив відмовити.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказала, що 07.09.2020 під час патрулювання інспекторами Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції було виявлено транспортний засіб Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 . В ході проведення перевірки водій вказаного транспортного засобу ОСОБА_1 не пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП. У зв`язку із чим, після дослідження доказів і надання їм оцінки було встановлено склад адміністративного правопорушення та розглянуто справу про адміністративне правопорушення і винесено постанову.

Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини справи, дійшов наступного.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3099964 від 07.09.2020 вбачається, що 07.09.2020 о 22 год. 02 хв., водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, саме водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Чинне законодавство , в тому числі Правила дорожнього руху, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом», але таке визначення було наведено в п. 27 постанови Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, виходячи із наведеного, під керуванням транспортних засобом необхідно розуміти безпосередньо перебування у русі транспортного засобу і такий рух повинен здійснюватися за допомогою дії водія.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі

Як встановлено судом, зокрема з відеозаписів «» «», позивач неодноразово вказував на те, що проїхав невелику відстань на транспортному засобі на прохання чоловіка, якому його транспортний засіб заважав виїхати.

Вказане також узгоджується із письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Факт відсутності посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб позивачем фактично не оспорюється. Крім того, як вбачається із дослідженого судом відеозапису, посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було доставлено на місце події після дзвінка працівника поліції братом ОСОБА_1 , який здійснено за згодою останнього, так як в нього при собі такі документи були відсутні .

Посилання позивача та його представника на окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови, суд не бере до уваги та зазначає, що окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Вказані позивачем недоліки постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документу та встановленню факту вини.

Доводи представника позивача про недопустимість як доказу відеофіксації з бодікамери поліцейського, оскільки на неї відсутнє посилання в постанові та не вказано ідентифікуючих ознак камери, суд відхиляє та оцінює її в сукупності з іншими доказами, зокрема поясненнями свідків, покази яких позивачем не спростовано.

Крім того, зафіксовані на досліджених судом відеозаписах з бодікамери поліцейського позивач не оспорював та не спростував.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення Правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша - третя, п`ята, шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша - третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 252 КУпАП, інспектор поліції оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наявність у справі доказів, які підтверджують порушення позивачем п. 2.1 Правил дорожнього руху, за порушення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову, що відповідає положенням п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників судового розгляду:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач - Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1.

Повний текст судового рішення складено 07.12.2020.

Суддя І.В. Коваленко