Справа № 160/10497/20
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,

ВСТАНОВИВ:
1. 01.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій позивач, з урахуванням уточнень від 11.09.2020 року, просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 85 763,92 гривень;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за неотримане речове майно, яке не було видане під час проходження військової служби, в загальній сумі 85 763,92 грн. (вісімдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят три грн. 92 коп.) без оподаткування зазначеної суми податком з доходів фізичних осіб та військовим збором.
2. Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 01.09.2020 року вказана справа була розподілена судді Ількову В.В.
3. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 160,161 КАС України.
4. Позивачем, у строк, визначений в ухвалі суду від 02.09.2020 року усунуті недоліки позовної заяви.
6. Також, ухвалою суду від 14.09.2020 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів:
- відомості (інформацію) щодо здійснення виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно;
- розрахунок вартості не виданого позивача речового майна за спірний період;
- витяг з наказу №144 від 16.06.2020 року про звільнення позивача з військової служби;
- наказ позивача про проходження ним військової служби;
- заява позивача про видачу довідки від 25.06.2020 року;
- лист/відповідь відповідача на заяву позивача щодо видачі довідки від 25.06.2020 року;
- докази відправлення листа/відповіді відповідачем на заяву позивача щодо видачі довідки від 25.06.2020 року та іншій наявні докази щодо суті спору.
7. 08.10.2020 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов разом із витребуваними судом доказами по справі.
8. 23.10.2020 року позивачем подана письмова відповідь на відзив відповідача.
10. 03.11.2020 року відповідачем подані письмові заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.
11. Приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
12. Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
13. У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
14. Отже, рішення у цій справі приймається судом 06.11.2020 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
15. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 27 листопада 2001 року по 16 червня 2020 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
16. 18 травня 2020 року позивач звернувся до командира 4 патрульної роти 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 із рапортом про його звільнення із військової служби згідно з підпунктом «б», пункту 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я, а також виплати йому грошового забезпечення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової компенсації за неотримане речове майно, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 року.
17. Наказом начальника Центрального управління Національної гвардії України по особовому складу № 34 о/с від 11 червня 2020 року з позивачем припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення з 16.06.2020 року.
18. Згідно з витягом із наказу №144 від 16.06.2020року командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України позивачу, відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в сумі 113771 гривень.
20. Разом з тим, позивач вказує, що грошову компенсацію за неотримане речове майно, передбачену п.4 «Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, державної служби спеціального зв`язку та захисту Інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 року йому не виплачено.
21. На звернення Позивача до командування військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 25.06.2020 року про проведення розрахунку вартості невикористаного майна відповідно до норм належності, та видачі відповідної довідки, відповіді у встановленні строки, отримано не було.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
23. Відповідач заперечує проти позову. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що частиною першою статті 9-1 Закону №2011-XII встановлено, що продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
24. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
25. Частиною другою статті 9-1 Закону № 2011 -XII встановлено, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
26. Порівняльно - правовий аналіз частин першої та другої статті 9-1 Закону № 2011 -XII свідчить про те, що вони по різному регулюють одні й ті ж правовідносини.
27. Частиною першою статті 9-1 Закону № 2011-XII питання визначення норм і термінів речового забезпечення військовослужбовців віднесено до повноважень Міністерства оборони України, Міністерства інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, питання визначення порядку грошової компенсації вартості за неотримане речове майно віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України.
28. Кабінетом Міністрів України в свою чергу постановою від 16 березня 2016 року №178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії та ін. грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, пунктом 3 якого визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення, у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
29. Положення частини другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачають виплату компенсації за неотримане речове майно військовослужбовцям, однак статтею 2 Закону України від 17 лютого 2000 року № 1459-Ш «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» (далі Закон № 1459-Ш) призупинено дію частини другої статті 9 Закону про соціальний захист в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них. Даний Закон набув чинності з 11 березня 2000 року.
30. Законом України від 3 листопада 2006 року № 328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» статтю 9 Закону про соц. захист викладено в новій редакції, а також доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою, зокрема, було передбачено, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
31. При цьому положення частини другої статті 9-1 Закону № 2011-XII регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.
32. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-пр/2008 частина друга статті 9-1 Закону № 2011-XII знову набула чинності.
33. Частиною другою статті 9-1 Закону про соц. захист питання визначення норм і термінів віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, та визначено коло осіб, які мають право на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
34. Дослідивши матеріли справи встановлено, що позивач, ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 27.11.2001 року по 16.06.2020 року.
35. 18 травня 2020 року позивач звернувся до командира 4 патрульної роти 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 із рапортом про його звільнення із військової служби згідно з підпунктом «б», пункту 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я.
36. Відповідно до наказу командира частини (по стройовій частині) від 16.06.2020 року №144 з позивачем, який здав справи і обов`язки за посадою помічника начальника військового наряду (старшого кулеметника) 1-го відділення 1-го патрульного взводу 4-ї патрульної роти 2-го патрульного батальйону, було припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, звільненого відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини п`ятої, статті 26 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби наказом начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України по особовому складу від «11» червня 2020 року № 34 о/с достроково у запас за станом здоров`я (ст. 476, 434в графи II Розкладу хвороб і фізичних вад Наказу МО України від 14.08.2008 року № 402, захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби, непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час).
37. 16.06.2020 року позивача направлено до Індустріального РТЦК та СП міста Дніпро, для взяття на військовий облік, без зарахування на службу у військовому оперативному резерві першої черги командира військової частини Національної гвардії України у зв`язку із станом здоров`я.
38. Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивачу було здійснено виплату одноразової грошової допомогу при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у розмірі 113771,25 гривень.
39. Також, згідно із наказом МВС України від 15.03.2018 року № 200 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільнені військовослужбовців Національної гвардії України та іншим особам», позивачу було виплачено:
надбавку за особливості проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років;
«01» по «16» червня 2020 року в розмірі 135 відсотків посадового окладу;
грошову компенсацію за невикористані 19 календарних днів щорічної основної відпустки за 2020 рік, в розмірі 8006 гривень 13 копійок.
вислуга років на «16» червня 2020 року становить:
час служби в календарному обчисленні - 20 років 06 місяців 26 дні;
час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 00 років 09 місяців 26 днів.
40. Проте, відповідачем не було здійснено виплату позивачеві грошової компенсації за речове майно, що також не заперечується відповідачем.
41. 25.06.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив Військову частину провести розрахунок невикористаного майна речової служби відповідно до форм належності, скласти відповідну довідку та надати йому відповідну довідку щодо вартість речового майна, що належить виплаті.
42. На виконання заяви позивача від 25.06.2020 року начальником речової служби тилу частини було сформовано довідку від 18.06.2020 року №1001 про вартість речового майна, що належить до виплати прапорщику ОСОБА_1 .
43. Ця довідка від 18.06.2020 року №1001 була направлена 29.07.2020 року на адресу позивача поштовим відправленням (вих. №. 6/26/27/3-1121).
45. Станом на день звернення позивача до суду із цією позовною заявою, виплата грошової компенсації за неотримане речове майно відповідачем здійснена так і не була.
46. Вважаючи бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно, протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом свої порушених прав, при цьому зазначивши,що за його розрахунком вказана сума грошової компенсації становить 85 763,92 гривень.
47. Вирішуючи спір по суті та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
48. Відповідно до ч. 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 р. продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
49. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
50. Згідно з п.п. 3-5 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16.03.2016 року №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
51. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
52. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
53. Відповідно до п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 особа, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
54. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
56. Згідно з пп. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума державної та соціальної матеріальної допомоги, державної допомоги у вигляді адресних виплат та надання соціальних і реабілітаційних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи грошові компенсації інвалідам, на дітей-інвалідів при реалізації індивідуальних програм реабілітації інвалідів, суми допомоги по вагітності та пологах), винагород і страхових виплат, які отримує платник податку з бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та у формі фінансової допомоги інвалідам з Фонду соціального захисту інвалідів згідно із законом.
57. З аналізу вищевказаних правових норм випливає, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення, в тому числі у разі звільнення з військової служби. При цьому, на день звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу військової частини особа має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
58. Дослідивши матеріли справи встановлено, що факт звільнення позивача зі служби та виключення зі списків особового складу підтверджується наказом від 16.06.2020 року №144 та не заперечується відповідачем.
59. 25.06.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання довідки розрахунку грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та виплати грошового компенсації за неотримане майно.
61. Вказана грошова компенсація, станом на день звернення позивача до суду із цією позовною заявою, виплачена так і не була.
63. На момент розгляду справи доказів виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно не надано.
64. Відповідачем не надано також доказів того, що Військовою частиною було вжито всіх передбачених законом заходів з метою недопущення порушення прав позивача.
65. Посилання відповідача на відсутність кошторисних та бюджетних призначень, подання заявки на бюджетні асигнування, є неналежними та не враховуються судом.
70. Крім того, з аналізу положень пп. 165.1.1 п. 165.1 ст.165 Податкового кодексу України видно, що Податковий кодекс України не містить вичерпного переліку сум допомог, компенсацій, які не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.
71. Виходячи зі змісту спеціальних норм Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про те, що компенсація вартості за неотримане речове майно за своєю природою не є винагородою за виконання обов`язку несення служби і не включається до складу грошового забезпечення військовослужбовця, отже, сума компенсації не підлягає оподаткуванню.
72. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
75. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
76. Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
77. Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
81. Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
82. Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
83. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
86. Щодо розподілу судових витрат.
87. Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
88. Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
89. Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 630,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
90. Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
91. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
94. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
95. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 630,60 гривень.
96. Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ОКПП НОМЕР_3 ).
98. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
99. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
100. Повний текст рішення складено 06.11.2020 року.

Суддя В.В Ільков