Справа № 522/14986/19
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 522/14986/19

адміністративне провадження № К/9901/12250/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 522/14986/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2019 року (головуючий суддя: Шенцева О. П.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року (колегія у складі: головуючого судді Осіпова Ю. В., суддів: Косцової І. П, Скрипченка В. О.)

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 02 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 04 квітня 2019 року № 270/19 по справі про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення передбаченого ч. 2 ст. 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6 800 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 522/14986/19. Справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження на 01 листопада 2019 року о 11 год. 15 хв.

3. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2019 року заяву Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про залишення позову без розгляду задоволено. Залишено позов без розгляду.

4. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2019 року залишено без змін.

5. Залишаючи позовну заяву без розгляду, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем пропущено встановлений ч. 2 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) десятиденний строк звернення до суду для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, 05 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

7. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції допустили порушення норм процесуального права. Так, судами не було враховано того, що пропуск строку звернення до суду зумовлено досудовим врегулюванням спору, оскільки спірну постанову позивачем було оскаржено до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області. Також, судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень було порушено принцип верховенства права та справедливого балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами основоположних прав позивача, що порушують право ОСОБА_1 отримати остаточне «вирішення» спору судом та порушено прецумпцію невинуватості останнього. Крім того, суд першої інстанцій в порушення норм чинного законодавства прийняв до розгляду заяву Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про залишення позову без розгляду, оскільки остання була подана в електронній формі та не скріплена електронним цифровим підписом, а отже по суті є непідписаною.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. В автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 05 травня 2020 року зареєстровано вказану касаційну скаргу.

9. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 травня 2020 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С. Г., судді: Мороз Л. Л., Бучик А. Ю.

10. Ухвалою Верховного суду від 21 травня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року.

11. Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2020 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і, враховуючи приписи п. 3 ч. 1 ст. 345 КАС України постановлено здійснювати такий в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 03 грудня 2020 року.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.

13. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

14. Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 підкреслив значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

15. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначав, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

16. Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

17. Згідно ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

18. За приписами ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

18. Частиною 1 статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

19. Згідно ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

20. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

21. Також пунктом 8 ч. 1 ст. 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

22. Таким чином, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

23. Поважними причинами пропуску процесуального строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

24. Отже, строк повинен бути пропущений виключно з поважних причин.

25. Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

26. Початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

27. Отже, вирішальним у визначенні строків звернення до адміністративного суду є встановлення фактів, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

28. Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини, адже наслідки для особи настають незалежно від підстав, за яких прийнято оскаржуваний акт індивідуальної дії, а з моменту прийняття такого рішення.

29. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.002233.

30. Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу, що згідно змісту п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

31. Вказаною нормою передбачено право вибору особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, порядку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

32. При цьому, звернення особи до вищестоящого органу зі скаргою на постанову по справі про адміністративне правопорушення не є досудовим вирішенням спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав.

33. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі №463/1221/17 та від 05 березня 2020 року у справі № 127/7446/19.

34. Як убачається з матеріалів справи, звертаючись з цим позовом ОСОБА_1 просить визнати протиправною та скасувати постанову від 04 квітня 2019 року № 270/19 по справі про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення передбаченого ч. 2 ст. 188-42 КупАП) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6 800 грн. Вказана постанова отримана позивачем 12 травня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

35. 17 травня 2019 року позивач оскаржив постанову від 04 квітня 2019 року № 270/19 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області.

36. Лише у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з цим адміністративним позовом.

37. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для залишення без розгляду адміністративного позову у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду без поважних на те причин.

38. Колегія суддів критично ставиться до доводів ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанцій в порушення норм чинного законодавства прийняв до розгляду заяву Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про залишення позову без розгляду, оскільки остання була подана в електронній формі та не скріплена електронним цифровим підписом, а отже по суті є непідписаною, оскільки вказана обставина не спростовує висновків судів попередніх інстанцій про залишення позову без розгляду.

39. Судом касаційної інстанції також не встановлено і порушення судами принципу верховенства права та справедливого балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами основоположних прав позивача.

40. Інші доводи касаційної скарги також не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

41. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51).

42. Згідно статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

43. Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а тому ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року слід залишити без змін.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіС.Г. Стеценко Л.Л. Мороз А.Ю. Бучик