Справа № 120/6777/20-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

03 грудня 2020 р. Справа № 120/6777/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Поліщук Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 18.11.2020 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду. Даною ухвалою також залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху та запропоновано позивачу подати обґрунтоване клопотання із зазначенням інших причин поважності пропуску строку звернення до суду, в разі існування таких.

27.11.2020 позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач зазначила, що через запроваджений на території України карантин вона разом із сім`єю була вимушена проживати за іншою адресою. Також зазначила, що 18.11.2020 відкрито провадження у справі №120/6014/20 за позовом її чоловіка, де були викладені ті ж самі обставини, оскільки накази про відмову в наданні дозволів на розробку проекту землеустрою були отримані одним конвертом. Крім того, з приводу посилань суду в ухвалі від 18.11.2020 на справу №120/6015/20 позивач зазначила, що при повторному зверненні нею було подано додаткові докази на підтвердження факту її перебування в будинку в с. Некрасове, які не були предметом дослідження в межах справи №120/6015/20, а саме: квитанції про сплату за електроенергію та фото самої будівлі.

Надаючи оцінку обставинам, наведеними позивачем у поданому клопотанні, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої, другої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В даному ж випадку, як слідує із змісту прохальної частини позовної заяви, предметом оскарження в межах даного позову є наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 04.03.2020 року № 2-5928/15-20-СГ про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Разом із тим, до суду дану позовну заяву позивачем подано лише 11.11.2020, тобто із пропуском шестимісячного строку, визначеного положеннями ст. 122 КАС України.

При цьому, до позовної заяви позивачем додано клопотання про поновлення строку звернення до суду. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач зазначила, що у зв`язку із запровадженням комплексу обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, вона знаходилась із сім`єю за межами міста Вінниця до кінця травневих свят. Зазначає, що лише повернувшись із села після травневих свят 13.05.2020, так як треба було терміново оплатити комунальні послуги, перевіривши поштову скриньку, вона знайшла поштовий лист від Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Ухвалою від 18.11.2020 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, а позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу подати обґрунтоване клопотання із зазначенням інших причин поважності пропуску строку звернення до суду, в разі існування таких.

На виконання вимог даної ухвали 27.11.2020 позивачем подано інше клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Ознайомившись із змістом поданого клопотання встановлено, що наведені у ньому мотиви щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду є ідентичними тим, що відображені у клопотанні, яке було долучене позивачем до позовної заяви, та пов`язані із перебуванням позивача разом із сім`єю за межами міста Вінниця, що, в свою чергу, було зумовлене запровадженням комплексу обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що оцінку даним аргументам уже було надано судом та ухвалою від 18.11.2020 відмовлено в задоволенні відповідного клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Окрім того, як уже зазначалось судом в ухвалі від 18.11.2020, оцінку даним обставинам також уже було надано Вінницьким окружним адміністративним судом в межах розгляду справи №120/6015/20.

Зокрема, із інформації, що міститься в КП "Діловодство спеціалізованого суду", встановлено, що ухвалою від 10.11.2020 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто їй на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, тобто, з підстав, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (у зв`язку із пропуском строку звернення до суду та визнання судом причин пропуску строку звернення до суду неповажними).

Дана ухвала від 10.11.2020 по справі №120/6015/20 позивачем в апеляційному порядку не оскаржувалась.

В той же час, з приводу посилань позивача на те, що при повторному зверненні до суду нею було подано додаткові докази на підтвердження факту її перебування в будинку в с. Некрасове, які не були предметом дослідження в межах справи №120/6015/20 (квитанції про сплату за електроенергію та фото самої будівлі), то суд зазначає наступне.

Так, в першу чергу слід зазначити, що надані позивачем додаткові докази (квитанції про сплату за електроенергію та фото самої будівлі) жодним чином не підтверджують факт її проживання у спірний період в с. Некрасове, а лише підтверджують факт наявності у неї там житлового будинку. Однак, судом і не ставиться під сумнів сам факт наявності у позивача будинку в с. Некрасове.

Окрім того, слід також зазначити, що надані позивачем квитанції свідчать про сплату комунальних платежів за електроенергію за вересень 2020 року, а тому, на переконання суду, жодним чином не можуть підтверджувати факт її проживання в даному будинку в с. Некрасове в зазначений нею період (березень-травень 2020 року).

Суд також критично оцінює посилання позивача на те, що 18.11.2020 відкрито провадження у справі №120/6014/20 за позовом її чоловіка, адже відкриття провадження у іншій справі із спором, який виник між іншими сторонами, не може бути самостійною підставою для поновлення позивачу строку звернення до суду із даним позовом.

До того ж, слід звернути увагу на те, що обставини наведені позивачем у справі №120/6014/20 не можуть вважатись ідентичними обставинам, які мають місце в межах даної справи, адже в даному випадку наявний факт подання позивачем двох ідентичних за змістом клопотань про поновлення строку звернення до суду (у даній справі та у справі №120/6015/20), однак, із різними датами коли, як зазначає позивач, вона ознайомилась із оскаржуваним наказом, що, в свою чергу, ставить під сумнів достовірність таких тверджень позивача.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, заява № 23436/03).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Таким чином, ознайомившись із матеріалами позовної заяви, а також із мотивами заявленого позивачем клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд не знаходить підстав для визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 шестимісячного строку звернення до суду з приводу оскарження наказу Головного управління Держгекоадастру у Вінницькій області від 04.03.2020 року № 2-5928/15-20-СГ.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України).

Таким чином, враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, а у клопотанні про поновлення строку звернення нею не наведено жодних обставин на підтвердження поважності причин його пропуску, приходжу до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 123, 169, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, - відмовити.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, - повернути особі, яка її подала.

3. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна