Справа № 600/755/20-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 р. м. Чернівці справа № 600/755/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю секретаря судового засідання Вепрюка М.Ю.

учасників справи:

позивача - ОСОБА_1

відповідач - не з`явився

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Хотинської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням позовної заяви у новій редакції (виправленої позовної заяви), просить:

- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а саме голову Хотинської міської ради, яка очолює виконавчий комітет (ст. 12 Закону України "Про місцеве самоврядування") протиправною та зобов`язати вчинити певні дії, а саме: виготовити проект консервації, який передбачено п. 2 рішення № 224/15/12 від 27.11.2012 р.;

- припинити господарську діяльність, яка ведеться всупереч ст. 172 п. 2 Земельного кодексу України та ст. 47 Закону України "Про охорону земель";

- забезпечити видалення плодових дерев, які були насаджені навесні 2019 р., оскільки садівництво є одним із видів господарської діяльності.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 27.11.2012 р. Хотинською міською радою прийнято рішення № 224/15/12 «Про консервацію земель в м. Хотин». Підставою для прийняття даного рішення слугувало заключення ПрАТ «Геотехнічний інститут» та Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області.

Водночас, всупереч вимог ст. 172 Земельному кодексу України, з часу прийняття вказаного рішення по сьогоднішній день на даній земельній ділянці ведеться господарська діяльність. Наведена обставина підтверджується проведеною перевіркою Держгеокадастру в Чернівецькій області, в ході якої було встановлено, що проект консервації у Хотинській міській раді відсутній та комплекс протизсувних заходів не проведено.

01.11.2018 р. за зверненням позивача працівниками Держгеокадастру в Чернівецькій області під час виїзду на місцевість було зафіксовано, що на вищевказаній земельній ділянці невідомими особами здійснюється господарська діяльність.

Повторно 29.07.2019 р. працівниками Держгеокадастру в Чернівецькій області встановлено, що громадяни без належних на те підстав, з порушенням вимог ст. ст. 125, 126 Земельного Кодексу України використовують земельні ділянки. Зокрема, весною 2019 р. здійснили висадження саджанців плодових дерев (саду), провели основний обробіток ґрунту, посів сільськогосподарських культур та багаторічних трав.

У 2020 р. вчергове було здійснено основний обробіток ґрунту, а саме розорювання, що є грубим порушенням ст. 172 Земельного Кодексу України.

Позивач також стверджував, що з часу прийняття рішення «Про консервацію земель в м. Хотин» № 224/15/12 від 27.11.2012 р. Хотинською міською радою не було вчинено жодних дій, які були б спрямовані на виконання вищезгаданого рішення, а також проігноровано рекомендації ПрАТ «Геотехнічний інститут», Державної інспекції сільського господарства, Головного Управління Держгеокадастру в Чернівецькій області.

Хотинська міська рада Чернівецької області (далі - відповідач) подала до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначала, що наведені у позові доводи є безпідставними, а сам позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Зокрема, посилаючись на положення ст. ст. 81, 125 Земельного кодексу України, Главу 24 Цивільного кодексу України, відповідач зазначав, що Хотинською міською радою не приймалось жодного рішення в порядку ст. 118 Земельного кодексу України щодо приватизації земельних ділянок в урочищі «Санаторка» і будь-які власники, які б здійснювали господарську діяльність окреслену позивачем відсутні.

Щодо бездіяльності Хотинського міського голови відповідач вказував, що Хотинська міська рада неодноразово спрямовувала звернення до ДП «Хотинське лісове господарство» щодо можливості заліснення місцевості в Урочищі «Санаторка». Прийнято рішення про консервацію земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 6 га, яка знаходиться в урочищі «Санаторка». Спрямовувались листи до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, ДП «Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з метою замовлення проекту консервації згаданої земельної ділянки.

Однак, в отриманих відповідях повідомлялось щодо відсутності відповідних спеціалістів. Направлялись неодноразово звернення до правоохоронних органів з метою виявлення порушників причетних до протиправної господарської діяльності в Урочищі «Санаторка».

Зокрема, відповідно до листа Хотинського міського голови щодо протиправної господарської діяльності, інспектором контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області ОСОБА_2 накладено адміністративні стягнення за порушення передбачене ст. 53-1 КУпАП «Самовільне зайняття земельної ділянки», частина з яких була оскаржена громадянами внаслідок відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження того, що особи здійснювали обробіток земельної ділянки, всупереч встановлених заборон.

Стосовно знаходження житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , відповідач зазначив, що садиба позивача (у визначенні статтею 381 ЦК України) розташована безпосередньо в Урочищі «Санаторка». Час від початку побудови будинку за вказаною адресою налічує більше 30 років. На думку відповідача, позивач усвідомлював значення своїх дій, коли набував для себе цивільних прав, самостійно їх здійснював в частині вчинення правочинів розпоряджання майном, постійного проживання за вказаною адресою.

На переконання відповідача, позивач, всупереч вимог ст. 72 КАС України, не надав доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги.

Крім того, відповідач вказував, що позивачем не конкретизовано особу відповідача - суб`єкта владних повноважень, яка була б наділена адміністративною процесуальною дієздатністю щодо визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень), оскільки виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Чинним законодавством, яке регламентує повноваження органів місцевого самоврядування, не передбачена посада «Голова міської ради», а отже й відсутні підстави визнання особою відповідачем, яка обіймає не існуючу посаду. Окрім цього, посада Хотинського міського голови в Хотинській міській раді вакантна. В обґрунтування своєї позиції відповідач стверджував, що права позивача жодним чином не порушені, а Хотинською міською радою чи її головою не проявлено бездіяльності.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, в якому, між іншим, зазначав, що всі перевірки, які проводилися Держгеокадастром здійснювались за його ініціативою та зверненнями. Водночас, Хотинська міська рада ігнорувала всі рекомендації Держгеокадастру, про що повідомлялося у листах.

На думку позивача, твердження відповідача стосовно його будинку є необґрунтованим, оскільки дозвіл на будівництво йому було надано Хотинською міською радою ще в 1995 році. В той же час, зсувні процеси в даній місцевості почали відбулися в 1999 році. На цей час позивач проживає у своєму будинку. Земельна ділянка, на якій розташований його будинок, не потрапляла в зону зсуву до 2012 року, а тільки в 2015 р. його будинок почав зазнавати негативного впливу внаслідок того, що площа зсувних процесів постійно збільшувалася та потрапила у зону зсуву.

У відповіді на відзив позивач звертав увагу суду на те, що Хотинською міською радою з часу прийняття рішення про консервацію земель по теперішній час проект консервації не замовлено та не виготовлено.

Вважає, що вказана бездіяльність відповідача негативно впливає на його права, оскільки земельна ділянка, на якій розташовано будинок, де він проживає, потрапила в зону зсувних процесів.

Відповідач подав до суду заперечення, в якому, між іншим, вказував, що позивач та члени його сім`ї могли та повинні були усвідомити значення свої дій і вчасно їх відвернути, а саме: відмовитися від будівництва (реконструкції) будинку у зсувній зоні.

Ухвалою суду від 13.07.2020 р. у справі відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ст. ст. 257 - 262 КАС України без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою витребувано з Хотинської міської ради додаткові докази по справі.

Ухвалою суду від 13.07.2020 р. витребувано з Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області додаткові докази по справі.

Ухвалою суду від 05.11.2020 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 05.11.2020 р. витребувано з Державного підприємства "Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" та Чернівецької регіональної філії Центру ДЗК додаткові докази по справі.

Ухвалою суду від 06.11.2020 р. перейдено із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 12.11.2020 р. застосовано заходи процесуального примусу та стягнуто з Хотинської міської ради штраф у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2102,00 грн.

Ухвалою суду від 18.11.2020 р. застосовано заходи процесуального примусу та стягнуто з Хотинської міської ради штраф у розмірі 3 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6306,00 грн.

У судовому засіданні, яке відбулося 26.11.2020 р., позивач у вступному слові підтримав зміст та підстави своїх вимог, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Стверджував, що з часу прийняття рішення «Про консервацію земель в м. Хотин» № 224/15/12 від 27.11.2012 р., Хотинською міською радою не вчинено жодних дій, які були б спрямовані на виконання вищезгаданого рішення, що негативно впливає на його права, зокрема: спричинення зсувними процесами руйнування земельної ділянки та житлового будинку, який на ній знаходиться.

Відповідач в судове засідання призначене на 26.11.2020 р. не з`явився, однак подав клопотання, в якому просив розгляд справи здійснити за відсутності його представника.

Частиною 3 ст. 194 КАС України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Заслухавши вступне слово позивача, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-9).

На підставі договору купівлі-продажу від 19.05.1994 р., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , позивач придбав житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 1000 кв.м. Вказаний договір посвідченого 19.05.1994 р. державним нотаріусом Хотинської державної нотаріальної контори Бричаєвим В.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 834. На підставі вказаного договору купівлі-продажу, 19.05.1994 р. Хотинським районним бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності позивача на житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 (Т. 1 а.с. 199-201).

Згідно рішення виконавчого комітету Хотинської міської ради народних депутатів № 36/3 від 15.03.1995 р., дозволено ОСОБА_1 будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 (Т.1 а.с. 145, 197).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 358119 від 04.08.2008 р., позивач є власником земельної ділянки, площею 0,0201 га, яка розташована в АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства (Т. 1 а.с. 195).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 358118 від 04.08.2008 р., позивач є власником земельної ділянки, площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд (Т. 1 а.с. 196).

З матеріалів справи видно, що за результатами розгляду довідки Чернівецької філії ПрАТ «Геотехнічний інститут» від 18.08.2012 р. № 376 про стан зсувної ділянки, рекомендації Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області від 24.10.2012 р. № 10-06/1335, рекомендації постійної комісії з питань житлово-комунального господарства, архітектури та земельних відносин, 15-тою сесії Хотинської міської ради VI скликання прийнято рішення «Про консервацію земель в м. Хотин» № 224/15/12 від 27.11.2012 р., яким вирішено законсервувати земельну ділянку площею 6 га, що піддається зсув (зсув № 4 район «Санаторка») (п. 1 цього рішення).

Пунктом 2 вказаного рішення вирішено виконавчому комітету Хотинської міської ради замовити проект консервації земель, вказаних в п.1 цього рішення, а п. 3 - заборонено надавати земельні ділянки, приватизувати їх в районі зсуву № 4 район «Санаторка» (Т. 1 а.с. 249).

З матеріалів справи видно, що позивач неодноразово звертався, в т.ч.: до Хотинської міської ради із заявами щодо негативного впливу від зсувних процесів по АДРЕСА_1 .

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не замовлення та не розроблення проекту землеустрою консервації земельної ділянки протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Судовим розглядом також встановлено, що за результатами проведеної перевірки дотримання вимог земельного законодавства, 29.03.2019 р. Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області направило на адресу Хотинської міської ради клопотання з питань дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельною ділянкою, в якому направлялося для відповідного реагування матеріали щодо порушення вимог земельного законодавства, а саме: використання земельної ділянки орієнтовною площею 6 га в урочищі «Санаторка» по АДРЕСА_1 (Т. 1 а.с. 50, 51 - 112).

У клопотанні вимагалося, з урахуванням вимог ст. 51 Закону України «Про охорону земель», в місячний термін відповідно до Порядку консервації земель затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 26.04.2013 р. № 283, здійснити комплекс робіт щодо замовлення та виготовлення проекту консервації земельної ділянки, з метою здійснення невідкладних протизсувних заходів.

Доказів розгляду вказаного клопотання, вжиття заходів та повідомлення Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, відповідач до суду не надав.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Положеннями ст. 13, 14, 22, 41 Конституції України встановлено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Таким чином, Конституція України, як найвищий акт з нормами прямої дії, однозначно вказує на не припустимість допущення порушень, негативного впливу на законну реалізацію особою свого права такої власності, непорушність права, та забезпечення з боку держави відповідного захисту.

У відповідності до ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтями 2 та 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. № 2768-ІІІ (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно положень ст. 5 ЗК України земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки.

Статтею 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частина 1 ст. 162 ЗК України містить визначення поняття охорона земель під яким необхідно розуміти систему правових, організаційних, економічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського і лісогосподарського призначення, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісогосподарського призначення, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Завданнями охорони земель є забезпечення збереження та відтворення земельних ресурсів, екологічної цінності природних і набутих якостей земель. Охорона земель включає: а) обґрунтування і забезпечення досягнення раціонального землекористування; б) захист сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб; в) захист земель від ерозії, селів, підтоплення, заболочування, вторинного засолення, переосушення, ущільнення, забруднення відходами виробництва, хімічними та радіоактивними речовинами та від інших несприятливих природних і техногенних процесів; г) збереження природних водно-болотних угідь; ґ) попередження погіршення естетичного стану та екологічної ролі антропогенних ландшафтів; д) консервацію деградованих і малопродуктивних сільськогосподарських угідь (ст. ст. 163, 164 ЗК України).

Правові, економічні та соціальні основи охорони земель з метою забезпечення їх раціонального використання, відтворення та підвищення родючості ґрунтів, інших корисних властивостей землі, збереження екологічних функцій ґрунтового покриву та охорони довкілля регулює Закон України «Про охорону земель» від 19.06.2003 р. № 962-IV (далі - Закон № 962-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно визначення поняття наведеного в ст. 1 цього Закону, консервація земель - припинення господарського використання на визначений термін та залуження або залісення деградованих і малопродуктивних земель, господарське використання яких є екологічно та економічно неефективним, а також техногенно забруднених земельних ділянок, на яких неможливо одержувати екологічно чисту продукцію, а перебування людей на цих земельних ділянках є небезпечним для їх здоров`я.

Повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі охорони земель врегульовано ст. 12 Закону № 962-IV. Так, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі охорони земель на території сіл, селищ, міст належать: розробка, затвердження і реалізація цільових програм та документації із землеустрою щодо охорони земель відповідно до закону; установлення обмежень (обтяжень) у використанні, тимчасова заборона (зупинення) чи припинення використання земельної ділянки громадянами та юридичними особами в разі порушення ними вимог законодавства в галузі охорони земель; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності; економічне стимулювання раціонального використання та охорони земель відповідно до закону; вирішення інших питань у галузі охорони земель відповідно до закону.

Положеннями ст. 51 Закону № 962-IV встановлено, що консервації підлягають деградовані та малопродуктивні землі, господарське використання яких є екологічно небезпечним та економічно неефективним, а також техногенно забруднені земельні ділянки, на яких неможливо одержати екологічно чисту продукцію, а перебування людей на цих земельних ділянках є небезпечним для їх здоров`я.

Консервація земель здійснюється за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування на підставі договорів з власниками земельних ділянок.

Підставою для прийняття рішень про консервацію земель є подання органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, які здійснюють контроль за використанням та охороною земель.

Аналогічні положення щодо консервації земель встановлено ст. 172 ЗК України.

Судом встановлено, що 27.11.2012 р. Хотинською міською радою VI скликання прийнято рішення «Про консервацію земель в м. Хотин» № 224/15/12, яким вирішено законсервувати земельну ділянку площею 6 га, що піддається зсув (зсув № 4 район «Санаторка»), зобов`язано виконавчий комітет Хотинської міської ради замовити проект консервації земель, вказаних в п.1 цього рішення, а також заборонено надавати земельні ділянки, приватизувати їх в районі зсуву № 4 район «Санаторка».

Вказане рішення прийнято відповідачем на підставі довідки Чернівецької філії ПрАТ «Геотехнічний інститут» від 18.08.2012 р. № 376 про стан зсувної ділянки, рекомендації Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області від 24.10.2012 р. № 10-06/1335 та рекомендації постійної комісії з питань житлово-комунального господарства, архітектури та земельних відносин.

Дослідженням довідки Чернівецької філії ПрАТ «Геотехнічний інститут» від 18.08.2012 р. № 376 про стан зсувної ділянки по АДРЕСА_1 встановлено, що в ній наведено наступний зміст:

«Зсувна ділянка згідно нумерації зсувів по генеральному плану м. Хотина, розташована в межах зсуву № 4, який вважався частково діючим. Остання фаза активізації розпочалася з осені 1998 р. з району садиби по АДРЕСА_2 . На травень 1999 р., активна зсувна діяльність охопила площу близько 4 га, а об`єм зсувних мас становить орієнтовно 300 тис.м3. 3 того часу зсувна діяльність на описуваній ділянці тривала з різною інтенсивністю, яка залежала від водності кліматичних умов. На даний час площа охоплена активними зсувними явищами зросла орієнтовно до 6-7 га і поширилася в бік садиб по АДРЕСА_1 .

Основною причиною триваючої активізації зсувної діяльності є періодичне перезволоження ґрунтових мас, що складають схил, внаслідок інтенсивних тривалих опадів в літні періоди 2008 - 2010 р.р. та антропогенні впливи - вирубка зелених насаджень, зміна умов поверхневого стоку (влаштування штучних водойм, розорювання), штуфні підрізки та привантаження і т.ін.

На нижню частину схилу в певній мірі творить несприятливий вплив водосховище Дністровської ГЕС, заповнення якого змінило гідравлічні умови у прилеглих ґрунтових масивах. Цей фактор, а також можливу часткову пов`язаність із суфозійними процесами (карстом) у гіпсах, що підстилають глинисті товщі, на яких розвиваються зсувні явища, мають бути враховані при подальшому вивченні описуваної території для розробки комплексу заходів з інженерного захисту» (Т. 1 а.с. 230).

Із змісту листа (рекомендацій) Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області від 24.10.2012 р. № 10-06/1335 видно, що в 90-х роках Хотинська міська рада надала 18 громадянам земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, для ведення садівництва та для ведення городництва в урочищі «Санаторки» квартал № 134.

Обстеживши земельні ділянки на даному масиві встановлено, що земельні ділянки використовуються громадянами для вищезазначених цілей.

При обстежені масиву одноразово встановлено, що громадяни проводять оранку земельних ділянок в одну сторону, що призвело до утворення горбистої місцевості, на останніх розташовані плодовиті та не плодові дерева.

В 1999 році Хотинська міська рада звернулась до ВАТ «Геотехнічний Інститут» щодо обстеження даного масиву та надання відповідного висновку щодо виникання зсуву ґрунту. Останній обстеживши даний масив надав свої рекомендації щодо вжиття відповідних заходів по запобіганню зсуву (лист від 18.01.1999 р. № 3).

Цим листом також запропоновано Хотинській міській раді вжити відповідних заходів щодо стабілізації зсуву шляхом надання земельних ділянок громадянам в іншому місці із наявних земель запасу для ведення особистого селянського господарства та інших цілей, а даний масив залужити та законсервувати, виконати протизсувні заходи запропоновані ВАТ «Геотехнічний інститут» (Т. 1 а.с. 250).

Дослідженням листа відділу містобудування та архітектури Хотинської районної державної адміністрації від 31.01.2012 р. № 05-01-10 встановлено, що згідно детального інженерно-геологічного обґрунтування особливо складних територій м. Хотина, розробленого державним науково-дослідним і проектним інститутом містобудування НДПІ, територія кварталу № 134 по АДРЕСА_1 знаходиться в зсуві № 4. Даний зсув є частково діючий, розвинутий на всіх частинах з кутом нахилу 18°. Тіло зсуву задерноване, ускладнене буграми випирання, валами, окремими активними ділянками. Зона розвитку зсуву рахується несприятливою для забудови, потребує особливо складної інженерної підготовки, зв`язаної з охороною від активізації зсувних деформацій і бокової ерозії (Т. 1 а.с. 16).

Із змісту листа Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 01.11.2018 р. видно, станом на 01.11.2018 р., в зв`язку з відсутністю коштів, рішення Хотинської міської ради «Про консервацію земель в м. Хотин» від 27.11.2012 р. № 224/15/12, не реалізовано, проект консервації земель не виготовлено.

24.04.2018 р., за результатами розгляду звернення до урядової «Гарячої лінії», Хотинська районна державна адміністрація повідомила позивача, що комісією Хотинської міської ради та фахівцями Чернівецької філії ВАТ «Геотехнічний інститут» встановлено, що дійсно житлові будинки № 29, № 32 , № 34 , № 34 "А" , № 38 , № 33 "Б " та по АДРЕСА_2 № 26 і 43 потрапляють у зону зсувної ділянки № 4 відповідно до детальних висновків інженерно-геологічного обґрунтування особливо складних територій м. Хотина Чернівецької області.

Крутизна схилу в межах 8-12%, деякі ділянки мають крутизну 20-30%, зміщувані породи представлені суглинками та глинами четвертого віку і глинами з прошарками піску та вапняками неогенового віку. Середня потужність зсувних мас оцінюється в межах 7-8 метрів, можливий об`єм зсувних мас складає близько 300 тис. м.куб. Згідно класифікації - це зсув дуже великого масштабу.

Головною причиною активізації зсувної діяльності є перезволоження ґрунтів та значна втрата ними внаслідок цього міцності через постійний підпір води Дністровським водосховищем (після будівництва Дністровської ГЕС) (Т. 1 а.с. 192).

Аналогічна інформація наведена Хотинською міською радою в листі від 03.02.2018 р. № 02-14-410 адресованому Хотинській районній державній адміністрації (Т. 1 а.с. 193).

Листом від 19.09.219 р. відповідач відмовив позивачу у складуванні будівельних матеріалів навпроти будинковолодіння по АДРЕСА_1, у зв`язку із розміщенням вказаного будинковолодіння в зоні зсуву в урочищі «Санаторка» (Т. 2 а.с. 5)

Отже, земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить позивачу де він проживає, знаходиться у зоні зсувної ділянки № 4 (урочище «Санаторка»).

Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи положення ст. 51 Закону № 962-IV та ст. 172 ЗК України, суд вважає, що вказана земельна ділянка підлягає консервації.

В обґрунтування позовних вимог позивач, серед іншого, стверджував, що з часу прийняття рішення «Про консервацію земель в м. Хотин» № 224/15/12 від 27.11.2012 р., Хотинською міською радою не вчинено жодних дій, які були б спрямовані на виконання вищезгаданого рішення, що негативно впливає на його права, зокрема спричинення зсувними процесами руйнування земельної ділянки та житлового будинку, який на ній знаходиться.

Оскільки вказане рішення не реалізовано, проект консервації земель не замовлено та не виготовлено, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правовий статус і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст. 2 Закону № 280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 4 Закону № 280/97-ВР визначено, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ст. 11 Закону № 280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Приписами ч. 1 та 3 ст. 24 Закону № 280/97-ВР встановлено, що правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону. Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Загальна компетенція сільських, селищних, міських рад врегульована ст. 25 Закону № 280/97-ВР, згідно якої сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 26 Закону № 280/97-ВР визначено виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад. Так, згідно пункту 34 частини першої указаної статті виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частинами 1- 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Організаційні засади щодо консервації деградованих і малопродуктивних земель, господарське використання яких є екологічно небезпечним та економічно неефективним, а також техногенно забруднених земельних ділянок, на яких неможливо одержати екологічно чисту продукцію визначає Порядок консервації земель, який затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 26.04.2013 р. № 283, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24.05.2013 р. за № 810/23342 (далі - Порядок).

Цей Порядок поширюється на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність або користування відповідно до повноважень (далі - уповноважені органи), а також на власників земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно п. 2 Порядку консервація земель здійснюється шляхом припинення їх господарського використання на визначений строк та залуження або заліснення. Консервація земель здійснюється, в т.ч.: за наявності порушення поверхні земельних ділянок внаслідок землетрусів, зсувів, карстоутворення, повеней.

У відповідності до п. 9 Порядку уповноважений орган у місячний строк розглядає подані матеріали та висновок і видає розпорядження (рішення) про консервацію земель.

Згідно з виданим розпорядженням (рішенням) розробляється робочий проект землеустрою щодо консервації земель (далі - проект консервації земель), яким визначаються види, способи консервації земель, строк проведення консервації, напрями використання земель.

Пунктами 10, 11, 12, 14 Порядку передбачено, що замовником проекту консервації земель можуть бути органи виконавчої влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі (далі - замовник).

Проект консервації земель розробляється суб`єктом господарювання, що є виконавцем робіт із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій" (далі - розробник), згідно з договором про розроблення проекту консервації земель, укладеним між замовником та розробником.

Проект консервації земель розробляється відповідно до завдання на складання проекту консервації земель, затвердженого замовником. Проект консервації земель затверджується замовником.

Аналізуючи наведені норми матеріального права, суд приходить до переконання, що до повноважень органу місцевого самоврядування входить охорона земель, яка включає в себе, в т.ч.: консервацію деградованих і малопродуктивних сільськогосподарських угідь.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування визначає Закон України «Про землеустрій» від 22.05.2003 р. № 858-IV (далі - Закон № 858-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. д) ст. 2 цього Закону землеустрій забезпечує розробку і здійснення системи заходів із землеустрою для збереження природних ландшафтів, відновлення та підвищення родючості ґрунтів, рекультивації порушених земель і землювання малопродуктивних угідь, захисту земель від ерозії, підтоплення, висушення, зсувів, вторинного засолення, закислення, заболочення, ущільнення, забруднення промисловими відходами та хімічними речовинами тощо, консервації деградованих і малопродуктивних земель, запобігання іншим негативним явищам.

Обов`язковість землеустрою встановлена ст. 20 Закон № 858-IV. Так, згідно п. д) ч. 1 цієї статті Закону землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі виявлення порушених земель і земель, що зазнають впливу негативних процесів, та проведення заходів щодо їх відновлення чи консервації, рекультивації порушених земель, землювання малопродуктивних угідь, захисту земель від ерозії, підтоплення, заболочення, вторинного засолення, висушення, ущільнення, забруднення промисловими відходами, радіоактивними і хімічними речовинами та інших видів деградації, консервації деградованих і малопродуктивних земель.

Заходи, передбачені затвердженою в установленому порядку документацією із землеустрою, є обов`язковими для виконання органами державної влади та органами місцевого самоврядування, власниками землі, землекористувачами, у тому числі орендарями.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону № 858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Види документації із землеустрою встановлено ч. 2 ст. 25 Закону № 858-IV. Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом (ч. 3 ст. 25 Закону № 858-IV).

Приписами ч. 1 ст. 54 Закону № 858-IV встановлено, що робочі проекти землеустрою складаються з метою реалізації заходів з рекультивації порушених земель, консервації деградованих та малопродуктивних угідь, поліпшення сільськогосподарських і лісогосподарських угідь, захисту земель від ерозії, підтоплення, заболочення, вторинного засолення, висушення, зсувів, ущільнення, закислення, забруднення промисловими та іншими відходами, радіоактивними та хімічними речовинами.

Робочі проекти землеустрою (крім земельних ділянок приватної власності) розробляються на підставі рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (ч. 2 ст. 54 Закону № 858-IV).

Згідно ч. 3 ст. 54 Закону № 858-IV робочий проект землеустрою включає: а) завдання на складання робочого проекту землеустрою; б) пояснювальну записку; в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про розроблення робочого проекту землеустрою (крім земельних ділянок приватної власності); г) характеристику природних та агрокліматичних умов відповідної території; ґ) матеріали ґрунтових та інших обстежень; д) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування; е) техніко-економічні показники робочого проекту землеустрою; є) проектні рішення з визначення комплексу заходів та обсягу робіт з охорони земель; ж) розрахунки кошторисної вартості щодо впровадження запроектованих заходів з охорони земель; з) матеріали погодження робочого проекту землеустрою, встановлені статтею 186 Земельного кодексу України; и) плани агровиробничих груп ґрунтів та крутизни схилів; і) плани запроектованих заходів; ї) матеріали перенесення проекту в натуру (на місцевість).

Системний аналіз положень Законів № 858-IV, № 280/97-ВР, № 962-IV та ЗК України свідчить, що з метою забезпечення раціонального використання та охорони земель, відтворення та підвищення родючості ґрунтів, інших корисних властивостей землі, збереження екологічних функцій ґрунтового покриву та охорони довкілля орган місцевого самоврядування, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний вжити відповідних заходів щодо замовлення та розроблення робочого проекту землеустрою консервації деградованих і малопродуктивних земель, запобігання іншим негативним явищам.

Як зазначалося вище, земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить позивачу, де він проживає, знаходиться у зоні зсувної ділянки № 4 відповідно до детальних висновків інженерно-геологічного обґрунтування особливо складних територій м. Хотина Чернівецької області.

З метою офіційного з`ясування всіх обставин справи, ухвалою від 13.07.2020 р. витребувано з Хотинської міської ради письмові докази по справі, в т.ч.: докази виконання виконавчим комітетом Хотинської міської ради п. 2 рішення Хотинської міської ради VI скликання 15 сесії від 27.11.2012 р. № 224/15/12 "Про консервацію земель в м. Хотині" (зі змінами та доповненнями) щодо замовлення проекту консервації земель; докази замовлення Хотинською міською радою проекту консервації земельної ділянки площею 6 га, що піддається зсуву (зсув №4 район Санаторка); проект консервації земельної ділянки площею 6 га, що піддається зсуву (зсув №4 район Санаторка); докази впровадження (реалізації) проекту консервації земельної ділянки площею 6 га, що піддається зсуву (зсув №4 район Санаторка); відомості про земельну ділянку прощею 6 га, що піддається зсуву (зсув №4 район Санаторка) стосовно власників або землекористувачів станом на 2012 - 2019 р. р. та 2020 р. на час розгляду справи в суді; детальні висновки інженерно-геологічного обґрунтування особливо складних територій м. Хотина Чернівецької області; всі матеріали та документи, які стосуються поданого позову; матеріали переписки з Державною інспекцією сільського господарства в Чернівецькій області, Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області, Хотинською районною державною адміністрацією, прокуратурою Чернівецької області стосовно використання земельної ділянки площею 6 га, що піддається зсуву (зсув №4 район Санаторка).

Частинами 7 та 9 ст. 80 КАС України встановлено, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно з ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані, в т.ч.: подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Суд звертає увагу, що Хотинська міська рада не виконала вимоги ухвали суду в цій частині та не надала до суду: докази на підтвердження виконання міською радою та її виконавчим комітетом рішення Хотинської міської ради VI скликання 15 сесії від 27.11.2012 р. № 224/15/12 "Про консервацію земель в м. Хотині" щодо замовлення проекту консервації земель; докази замовлення та виготовлення проекту консервації земельної ділянки площею 6 га, що піддається зсуву (зсув №4 район Санаторка); докази впровадження (реалізації) проекту консервації земельної ділянки площею 6 га, що піддається зсуву (зсув №4 район Санаторка); відомості про земельну ділянку прощею 6 га, що піддається зсуву (зсув №4 район Санаторка) стосовно власників або землекористувачів станом на 2012 - 2019 р. р. та 2020 р. на час розгляду справи в суді; детальні висновки інженерно-геологічного обґрунтування особливо складних територій м. Хотина Чернівецької області; всі матеріали та документи, які стосуються поданого позову.

У листі від 18.11.2020 р., відповідач зазначає, що запитувана інформація відсутня, однак не конкретизує причини відсутності вказаної інформація (Т. 2 а.с. 2).

Водночас, заперечуючи проти позову, відповідач, всупереч вимог ч. 4 ст. 162 КАС України не додав до відзиву документи, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, зокрема щодо вжиття всіх залежних від нього заходів спрямованих на замовлення та виготовлення проекту землеустрою консервації земельної ділянки площею 6 га, що піддається зсуву (зсув № 4 район "Санаторка").

Не надано до суду відповідачем також доказів розгляду клопотання Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 29.03.2019 р. про вжиття заходів здійснення комплексу робіт щодо замовлення та виготовлення проекту консервації земельної ділянки, з метою здійснення невідкладних протизсувних заходів.

Оскільки відповідач не надав до суду витребувані докази, для з`ясування яких вони витребовувалися, суд з урахуванням положень ч. 9 ст. 80 КАС України визнає відсутність належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження вжиття відповідачем всіх залежних від нього заходів спрямованих на замовлення та виготовлення проекту землеустрою консервації земельної ділянки площею 6 га, що піддається зсуву (зсув № 4 район "Санаторка").

Беручи до ваги вищенаведене, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо невжиття заходів спрямованих на замовлення та виготовлення проекту землеустрою консервації земельної ділянки площею 6 га, що піддається зсуву (зсув № 4 район "Санаторка").

Твердження відповідача щодо направлення листів до проектних установ про розроблення проекту землеустрою консервації земельної ділянки та отримання відповідей про відсутність відповідних спеціалістів, суд оцінює категорично, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що за результатами розгляду звернення відповідача, 23.08.2019 р. Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області повідомило, що на території Чернівецької області працюють два державних підприємства, які є розробникам и документації із землеустрою, а саме: Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою та Чернівецької регіональної філії Центру ДЗК

Відповідачем подано до суду копії листів від 02.09.2019 р. направлені на адресу Чернівецького науково-дослідного та проектного інституту землеустрою та Чернівецької регіональної філії Центру ДЗК з проханням направити спеціалістів для попереднього огляду та подальшого виготовлення проекту консервації та заліснення земельної ділянки орієнтовною площею 6 га, яка знаходиться в м. Хотин по АДРЕСА_1 (урочище "Санаторка").

З метою офіційного з`ясування всіх обставин справи, ухвалою суду від 05.11.2020 р. витребувано з Державного підприємства "Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" та Чернівецької регіональної філії Центру ДЗК наступні докази, а саме: матеріали переписки з Хотинською міською радою за період з 2012 - 2020 р.р. стосовно направлення спеціаліста для попереднього огляду та подальшого виготовлення проекту консервації земельної ділянки орієнтовною площею 6 га, що піддається зсуву в м. Хотин по АДРЕСА_1 (зсув №4 урочище "Санаторка"); матеріали попереднього огляду спеціалістом земельної ділянки в м. Хотин по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 6 га, що піддається зсуву (зсув №4 урочище "Санаторка"); докази замовлення Хотинською міською радою проекту консервації земельної ділянки в м. Хотин по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 6 га, що піддається зсуву (зсув №4 урочище "Санаторка"); проект консервації земельної ділянки в АДРЕСА_1 орієнтовною площею 6 га, що піддається зсуву (зсув №4 урочище "Санаторка"); всі матеріали та документи, що стосуються попереднього огляду та подальшого виготовлення проекту консервації земельної ділянки в АДРЕСА_1 орієнтовною площею 6 га, що піддається зсуву (зсув №4 урочище "Санаторка").

Згідно інформації Чернівецької регіональної філії Центру ДЗК від 12.11.2020 р., в матеріалах Філії немає даних та відсутня інформація, про яку згадується в ухвалі суді від 05.11.2020 р. (Т. 1 а.с. 213).

На виконання вимог ухвали суду від 05.11.2020 р. Чернівецькою філією державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" направлено на адресу суду лист Державного підприємства "Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" від 23.09.2019 р. № 202, який був адресований відповідачу.

Із змісті вказаного листа видно, що підприємством розглянуто звернення відповідача від 02.09.2019 р. щодо виготовлення проекту консервації та заліснення земельної ділянки з метою припинення зсувного процесу. Земельна ділянка, на якій проходить зсувний процес, підлягає геологічним обстеженням для встановлення характеру та умов залягання ґрунтових порід та направлення руху підземних вод. Такі геологічні обстеження допомагають правильно обрати заходи для припинення зсувних процесів. Ефективність заліснення земельної ділянки, яка розміщена на зсувах, залежить від геоморфологічних умов росту лісової рослинності. Тому правильний підбір видів лісових та чагарникових насаджень надає можливість виготовлення максимально ефективного проекту. Так, як для складання проекту необхідного залучити відповідних спеціалістів (геолога та лісометрогога), які в інституті землеустрою відсутні, то виготовити проект не має можливості (Т. 1 а.с. 215).

Отже, судовим розглядом встановлено, що відповідач звертався тільки до однієї проектної установи - Державного підприємства "Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" щодо розроблення проекту землеустрою консервації земельної ділянки.

Доказів звернення із відповідними листами (зверненнями, заявами, клопотаннями тощо) до інших проектних установ (інститутів землеустрою тощо), які знаходяться за межами Чернівецької області, про розроблення проекту землеустрою консервації земельної ділянки в м. Хотин по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 6 га, що піддається зсуву (зсув №4 урочище "Санаторка"), відповідач до суду не надав.

Не надано відповідачем до суду також доказів виготовлення, на його замовлення, проекту землеустрою консервації земельної ділянки в АДРЕСА_1 орієнтовною площею 6 га, що піддається зсуву (зсув №4 урочище "Санаторка").

Встановлені по справі обставини, дають підстави прийти до висновку, що у період 2012 - 2020 р. р. відповідач не вживав жодних заходів щодо виконання рішення Хотинської міської ради VI скликання «Про консервацію земель в м. Хотин» № 224/15/12 від 27.11.2012 р. в частині замовлення та виготовлення проекту землеустрою щодо консервації земельної ділянки площею 6 га, що піддається зсуву (зсув № 4 район «Санаторка»).

Не вжито таких заходів також виконавчим комітетом Хотинської міської ради, який є виконавчим органом Хотинської міської ради, підконтрольний і підзвітний відповідачу.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 74 та ст. 75 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними, достовірними та допустимими доказами вжиття ним та його виконавчим органом (виконавчим комітетом) заходів щодо виконання рішення Хотинської міської ради VI скликання «Про консервацію земель в м. Хотин» № 224/15/12 від 27.11.2012 р. в частині замовлення та виготовлення проекту землеустрою щодо консервації земельної ділянки площею 6 га, що піддається зсуву (зсув № 4 район «Санаторка»).

Інші доводи відповідача щодо вжиття заходів спрямованих на замовлення та виготовлення проекту землеустрою консервації земельної ділянки площею 6 га, що піддається зсуву, суд відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В ході розгляду справи по суті, судом встановлено порушення відповідачем вищезазначених критеріїв під час допущення оскаржуваної бездіяльності.

Враховуючи викладене, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд вважає, що вищезазначена бездіяльність відповідача у спірних відносинах не може бути визнана правомірною, оскільки вчинена без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з використанням повноважень не з тією метою, з якою вони надані.

Тому, на думку суду, позов про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів спрямованих на замовлення та виготовлення проекту землеустрою консервації земельної ділянки площею 6 га, що піддається зсуву (зсув № 4 район "Санаторка"), підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача виготовити проект консервації, який передбачений п. 2 рішення № 224/15/12 від 27.11.2012 р., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Термін "дискреційне повноваження" означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р., під дискреційним повноваженням необхідно розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Частиною 2 ст. 245 КАС України наведено перелік рішень, які суд може прийняти у разі задоволення позову.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч. 3-4 ст. 245 КАС України).

Із змісту вказаних норм видно, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ст. 245 КАС України.

Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи, закріплені в ст. 245 КАС України та протиправну бездіяльність щодо невжиття заходів спрямованих на замовлення та виготовлення проекту землеустрою консервації земельної ділянки, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд зобов`язує відповідача замовити та виготовити проект землеустрою консервації земельної ділянки площею 6 га, що піддається зсуву (зсув № 4 район "Санаторка").

При цьому суд звертає увагу відповідача, що під час розгляду питання про замовлення та виготовлення проекту землеустрою консервації земельної ділянки, він зобов`язаний врахувати правовий висновок суду, наведений у даній справі.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами, та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Підстави та порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначений ст. 382 КАС України.

У відповідності до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Частиною 7 ст. 382 КАС України передбачено, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених ч. 1 і 2 цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Отже, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту, суд може вжити до суб`єкта владних повноважень заходи реагування у формі встановлення нового строку для подачі звіту, або накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

Механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури примусового виконання рішень суду. Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 р. №3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини).

У Рішенні від 30.06.2009 р. №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 п.п. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішеннях, із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

У відповідності до частини 4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільський, селищний, міський голова (окрім іншого): забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об`єднань.

Частиною 5 ст. 42 цього Закону визначено, що сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

З огляду на вищенаведені обставини, з метою ефективного поновлення прав позивача та реального виконання рішення суду, суд зобов`язує відповідача подати безпосередньо до Чернівецького окружного адміністративного суду у двомісячний строк після набрання цим рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача припинити господарську діяльність та забезпечити видалення плодових дерев, суд зазначає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки є неконкретизованими, а також не сприятимуть належному захисту порушеного позивача права.

Крім того, суд звертає увагу, що види, способи консервації, строк проведення консервації, напрями використання земель визначаються робочим проектом землеустрою щодо консервації земель. В спірних правовідносинах робочий проект землеустрою щодо консервації земельної ділянки площею 6 га, що піддається зсуву (зсув № 4 район "Санаторка") не розроблено, тому припущення позивача щодо необхідності зобов`язати відповідача припинити господарську діяльність та забезпечити видалення плодових деревна земельної ділянки площею 6 га є передчасними та необґрунтованими.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 139 КАС України).

Оскільки позивач згідно вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, судом не проводиться розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 139, 243, 245, 246 та 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Хотинської міської ради щодо невжиття заходів спрямованих на замовлення та виготовлення проекту землеустрою консервації земельної ділянки площею 6 га, що піддається зсуву (зсув № 4 район "Санаторка").

3. Зобов`язати Хотинську міську раду замовити та виготовити проект землеустрою консервації земельної ділянки площею 6 га, що піддається зсуву (зсув № 4 район "Санаторка").

4. Зобов`язати Хотинську міську раду подати до Чернівецького окружного адміністративного суду в двомісячний строк після набрання цим рішенням законної сили - звіт про виконання судового рішення.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне судове рішення складено 07.12.2020 р.

повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач - Хотинська міська рада (вул. Незалежності, 52, м. Хотин, Чернівецька область, код ЄДПОУ 04062205).

Суддя В.К. Левицький