Справа № 460/8172/20
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2020 року м. Рівне №460/8172/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання А.А. Головатчик, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління МВС України в Рівненській області
про стягнення заборгованості по заробітній платі,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління МВС України в Рівненській області про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 23.09.2019 по 25.02.2020 в сумі 65136,24 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.10.2019 на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 у справі №460/1190/19 УМВС України в Рівненській області прийнятий наказ № 5 о/с, яким позивача поновлено на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області, із 24.04.2019. Наказом УМВС України в Рівненській області від 25.02.2020 № 2 о/с, ОСОБА_2 звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) з 25.02.2020. Таким чином, позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем в період з 23.09.2019 по 25.02.2020. Позивач зазначає, що після прийняття відповідачем наказу про поновлення на роботі від прибував в приміщення ГУНП у Рівненській області, в якому знаходиться голова та члени ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненькій області, однак його не допустили до роботи та не виплатили за період перебування в трудових відносинах заробітної плати. Позивач вважає, що оскільки право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, Законом України Про оплату праці, то перебуваючи з відповідачем у трудових відносинах з 23.09.2019 по 25.02.2020, він не отримав всі належні платежі, в тому числі і при звільненні. Враховуючи викладене, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін 01.12.2020.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи заперечення відповідач зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовною заявою в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 24.09.2019 по 20.10.2020, а тому просив позов в цій частині залишити без розгляду. Відповідач зазначає, що на дату поновлення позивача, УМВС України в Рівненській області, як юридична особа публічного права, діяльності не здійснювало, завдань та функцій не виконувало, штатний розпис такої установи не існує. ОСОБА_1 поновлено на посаді, за якою відсутні посадові обов`язки, на функціонування якої асигнування не виділяються. Таким чином, у період перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з УМВС України в Рівненській області з 21.10.2019 по 24.02.2020 заробітна плата йому не нараховувалась та не виплачувалась. Позивач просить розрахувати розмір заробітної плати, виходячи із середньомісячного грошового забезпечення старшого оперуповноваженого управління протидії наркозлочинності ГУНП в Рівненській області, відповідно до довідки УФЗБО ГУНП в Рівненській області від 07.05.2019 № 609. Однак даний документ не може бути взятий судом до уваги для розрахунку суми стягнення, оскільки позивач жодного дня у трудових відносинах з ГУНП в Рівненській області не перебував. Нарахування та виплата грошового забезпечення працівників міліції та поліцейських регламентується різними нормативно-правовими актами. Як встановлено з довідки про грошове забезпечення позивача від 17.11.2020 № 161, у період з жовтня 2019 року по січень 2020 року позивач заробітної плати не отримував, його посадовий оклад становить 900 грн., середньоденна заробітна плата - 29.57 грн. Більше чотирьох календарних місяців, які передували звільненню, позивач не працював, останнім робочим днем позивача було 06.11.2015, а тому у даному спорі слід керуватися приписами абзацу четвертого пункту 2 та абзацу вісімнадцятого пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Таким чином, для розрахунку середнього заробітку позивача слід враховувати середньомісячне грошове забезпечення позивача в сумі 900 грн., середньоденне грошове забезпечення - 29,57 грн., а не середньомісячне грошове забезпечення старшого оперуповноваженого управління протидії наркозлочинності ГУНП в Рівненській області за березень-квітень 2019 року, яке зазначено у довідці від 07.05.2019 № 609. Позивач перебував у трудових відносинах із УМВС України в Рівненській області 128 календарних днів (з 21.10.2019 по 25.02.2020), а отже заробітна плата за вказаний період становить 3 784 грн. 96 коп. (29,57 грн. х 128 днів). Однак, на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 у справі № 460/2644/20 в частині, що була допущена до негайного виконання, ОСОБА_1 виплачено 12 543,96 грн. В подальшому, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 у справі № 460/2644/20 було скасовано повністю. Таким чином, позивач вже отримав грошове забезпечення за оспорюваний період значно у більшому розмірі, ніж належало б до виплати, а тому повторне стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за цей же період часу є безпідставним. Відповідач зазначає, що в даному випадку позивач, достовірно знаючи про скасування рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 у справі № 460/2644/20, а також достовірно знаючи про здійснену йому у порядку негайного виконання цього рішення виплату в сумі 12 543,96 грн., не повідомив про це суд, і повторно звернувся з аналогічними позовними вимогами. Відповідач вважає, що такі дії позивача можна розцінювати як зловживання процесуальними правами, що суперечить завданню адміністративного судочинства, і може мати наслідком залишення без розгляду або повернення заяви. На підставі вищевикладеного, просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 21.10.2019 по 25.02.2020.

Ухвалою суду від 01.12.2020 Управлінню МВС України в Рівненській області відмовлено в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 24.09.2019 по 20.10.2020 без розгляду.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 у справі №460/1190/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області від 23.04.2019 № 2 о/с в частині звільнення старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області капітана міліції ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області з 24.04.2019. Зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 24.04.2019 по 23.09.2019. Стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду на суму 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Рівненській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", у Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області та видати відповідний наказ з цього приводу. Постанову в частині поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку за один місяць допущено до негайного виконання. В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/84615909#).

Наказом Голови ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області від 21.10.2019 №5 о/с, на підставі рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 у справі №460/1190/19, капітана міліції ОСОБА_2 поновлено на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області, із 24.04.2019. Наказано нарахувати на виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку за один місяць (а.с.24).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2020 у справі №460/1190/19 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області задоволено частково, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі № 460/1190/19 скасовано в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Рівненській області видати відповідний наказ за наслідками розгляду кандидатури ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцеві та Перехідні положення Закону України Про Національну поліцію у Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову в цій частині. В решті рішення суду залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87362165).

Наказом Голови ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області від 21.10.2019 №5 о/с, згідно із пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VІІІ та відповідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з 25.02.2020 звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 г (через скорочення штатів), капітана міліції ОСОБА_2 , старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області (а.с.25).

Позивач зазначає, що в період перебування у трудових відносинах з Управлінням МВС України в Рівненській області йому не виплачувалася заробітна плата, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Законом України Про оплату праці (далі Закон №108/95-ВР) визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати.

За змістом статті 1 Закону №108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 у справі №460/1190/19, яке набрало законної сили, позивач був поновлений на роботі з 24.04.2019.

Вказаним судовим рішенням було зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 24.04.2019 по 23.09.2019.

Таким чином, що стосується періоду з 24.04.2019 по 23.09.2019, то такий за судовим рішенням має бути оплачений як вимушений прогул.

Щодо періоду з 24.09.2019 по 25.02.2020, то жодних доказів тому, що позивачу нараховувалась і виплачувалась за цей час заробітна плата (грошове забезпечення) суду не надано і судом не встановлено.

Відповідач у відзиві визнає, що відповідно до наказу МВС Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 №1131 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі МЮУ) 21.11.2016 за №1503/29633) визнано таким, що втратили чинність: наказ МВС від 31.12.2007 №499 Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, (зареєстрований у МЮУ) 12.03.2008 за №205/14896 (зі змінами), а тому протягом періоду, починаючи з 06.11.2015 грошове забезпечення для ОСОБА_1 взагалі як таке не нараховувалося.

Що стосується рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 у справі № 460/2644/20, яким стягнуто з УМВС України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 24.09.2019 по 25.02.2020 включно у розмірі 64718,70 грн. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/89780713), то постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2020 у цій справі вказане рішення в частині задоволених вимог скасовано та прийнято постанову, якою позов про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду з 24 вересня 2019 року по 20 жовтня 2019 року залишено без розгляду, а в задоволенні решти позову в цій частині відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/91503845). При цьому, суд апеляційної інстанції наголосив, що період з часу поновлення ОСОБА_1 на посаді по час звільнення з посади - 25.02.2020 не є вимушеним прогулом, так як складають інший предмет спору між роботодавцем та працівником, звільнення якого визнано незаконним, однак після поновлення якого на посаді йому не виплачувалась заробітна плата.

Таким чином, доводи позивача про невиплату йому заробітної плати (грошового забезпечення) за період з 24.09.2019 по 25.02.2020 є обґрунтованими.

Вирішуючи питання з приводу визначення суми заробітної плати (грошового забезпечення) позивача у спірному періоді, суд враховує таке.

Позивач в позовній заяві просить стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 23.09.2019 по 25.02.2020 в сумі 65136,24 грн., яка обрахована на підставі довідки від 07.05.2019 №609, відповідно до якої середньомісячний розмір грошового забезпечення старшого оперуповноваженого управління протидії наркозлочинності ГУНП в Рівненській області становить 12734,98грн., середньоденний розмір грошового забезпечення 417,54грн. (а.с.5).

Однак, суд зазначає, що ОСОБА_2 був поновлений на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області, тому підстави обраховувати заробітну плату позивача із використанням середньомісячного розміру грошового забезпечення старшого оперуповноваженого управління протидії наркозлочинності ГУНП в Рівненській області, визначеного у довідці від 07.05.2019 №609 відсутні.

Зважаючи на ту обставину, що починаючи з 06.11.2015 грошове забезпечення для ОСОБА_1 взагалі як таке не нараховувалося, то суд вважає, що в даному випадку до позивача підлягають застосуванню положення Інструкцій про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС від 31.12.2007 №499, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №205/14896.

Зокрема, зі змісту вказаної Інструкцій, грошове забезпечення особам рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 04.04.2019 у справі №П/811/1429/16.

Разом з тим, суд не може взяти до уваги і надану відповідачем довідку про грошове забезпечення №161 від 17.11.2020, відповідно до якої посадовий оклад старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області в Рівненській області, згідно з штатним розписом становить 900,00 грн., а середньоденна заробітна плата - 29,57 грн. (а.с.26), з огляду на те, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 у справі №460/4126/19, яке набрало законної сили 10.06.2020, встановлено, що відповідно до довідки Управління МВС України в Рівненській області №5/26 від 20.02.2020 місячне грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 06.11.2015 визначено в сумі 2362,50 грн. та складалося з таких видів: посадовий оклад - 900,00 грн.; оклад за спеціальним званням (капітан) - 120,00 грн.; надбавки за вислугу років (25%) - 255,00 грн.; надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%) - 637,50 грн.; надбавки за оперативно-розшукову діяльність (50%) - 450,00 грн. Цим же ж рішенням середньоденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 06.11.2015 визначений в сумі 77,46 грн. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/ 88173448).

Таким чином, судовим рішенням, яке набрало законної сили встановлено, що середньоденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 складав 77,46 грн, а іншої розрахункової суми наразі не існує, позаяк з вищезазначеної дати ОСОБА_1 фактично не працював і грошове забезпечення, як таке йому не нараховувалося, натомість нараховувався лише середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Календарна кількість днів, за які на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заробітна плата (грошове забезпечення), з 24.09.2019 по 25.02.2020 становить 155.

Таким чином, з урахуванням неоплачених грошовим забезпеченням кількості днів за період з 24.09.2019 по 25.02.2020, на користь позивача належить стягнути: 77,46 грн./день х 155 дні = 12006,30 грн.

Пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України визначено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою, Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004, громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби виплачується грошова компенсація.

За правилами пунктів 3-5 вказаного Порядку, виплата грошової компенсації здійснюється установами, що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб". Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейсь-ким та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по грошовому забезпеченню за період з 24.09.2019 по 25.02.2020 в сумі 12006,30 грн., при виплаті якої відповідач також має нарахувати і виплати позивачу компенсацію у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб.

Що стосується доводів відповідача про те, що платіжним дорученням №87 від 27.07.2020, ОСОБА_1 на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/2644/20, допущеного до негайного виконання і до його скасування в апеляційному порядку, виплачено суму 12543,96 грн., яка перевищує розмір його заробітної плати за період з 24.09.2019 по 25.02.2020 (а.с.27), то суд зауважує, що він не уповноважений на те, щоб прийняти вказану виплату, в якості зарахування погашення відповідної заборгованості, тим більше, що відповідач сам зауважив про те, що це не виплата грошового забезпечення позивачу, а виплата коштів на виконання судового рішення у справі №460/2644/20, тобто виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, вказане платіжне доручення не може бути належним доказом виплати позивачу грошового забезпечення за період з 24.09.2019 по 25.02.2020.

За приписами частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного у сукупності суд дійшов висновку, що позивачем частково доведено факт порушення його прав та охоронюваних законом інтересів в межах спірних правовідносин, в той час, як відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не виконано, покладений на нього обов`язок доказування, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в силу вимог пункту 1 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011, а доказів понесення інших витрат суду не подано, підстави для застосування статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління МВС України в Рівненській області (33000, місто Рівне, вулиця Хвильового, 2; ) задовольнити частково.

Стягнути з Управління МВС України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по грошовому забезпеченню за період з 24.09.2019 по 25.02.2020 в сумі 12006 (дванадцять тисяч шість) гривень 30 копійок, при виплаті якої нарахувати і виплати компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 01 грудня 2020 року.

Суддя Н.В. Друзенко