Справа № 307/2065/20
Суддя: Сойма М. М.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/2065/20
Провадження № 2-а/307/22/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., з участю секретаря с/з Ваш Е.О., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Рішка П.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №743168 від 20 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №743168 від 20 липня 2020 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою поліцейського взводу №2 роти №1 Управління патрульної поліції у Закарпатській області старшого сержанта поліції Секереша Миколи Миколайовича серії ДП018 №743168 від 20 липня 2020 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255, 00 гривень. Зазначає, що його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 20 липня 2020 року о 15 год. 11 хв. на автодорозі Київ-Чоп 804 км. він рухався зі швидкістю 91 км/год. в населеному пункті с. Барвінок М06 Київ-Чоп при дозволеній 50 км/год., швидкість вимірювалася ТRUKAM 2020 №000064, порушив швидкісний режим на 41 км/год, в зв`язку з чим порушив п.12.4 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Вважає, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, у зв`язку з чим винесена посадовою особою відповідача постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною, необгрунтованою та підлягає визнанню протиправною та скасуванню, виходячи з наступних мотивів. У відповідності до п.12.4. ПДР України у населеному пункті дозволяється рух зі швидкістю не більше 50 км/год. Однак, ним не було допущено порушень вказаних правил дорожнього руху, а постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №743168 від 20.07.2020р. не містить посилання на жодні докази, на яких ґрунтується висновок посадової особи про вчинення ним адміністративного правопорушення та такі докази до постанови по справі про адміністративне правопорушення не додані. Таким чином, позивач вказує, що у дійсності 20 липня 2020 року близько 15 год. він рухався з м. Ужгород у напрямку м. Тячів на автодорозі Київ-Чоп 804 км. рухаючись у с. Барвінок, він зупинився на узбіччі проїзної частини дороги у власних потребах, оскільки мав невідкладну телефону розмову. Приблизно через 10 хвилин після зупинки керованого ним транспортного засобу до автомобіля, пройшовши при цьому значну відстань, підійшов поліцейський у форменному одязі і запитав його чому він зупинився у даному місці на, що він відповів, що на даній ділянці дороги дозволена зупинка і стоянка, оскільки відсутні будь- які відповідні дорожні знаки, які забороняють зупинку або стоянку. У подальшому поліцейський сказав йому, що він рухався з перевищенням швидкості та на підтвердження чого показав технічний засіб вимірювання швидкості руху ТRUKAM на цифровому дисплеї якого було видно зображення легкового автомобіля білого кольору, без зображення номерного знаку. Ознайомившись з зображенням на технічному приладі, він повідомив поліцейського, що швидкості руху у населеному пункті він не перевищував, і на дисплеї приладу показаний не його автомобіль, оскільки фотографія не містить зображення номерного знаку, що дозволили б ідентифікувати саме належний йому транспортний засіб. На що поліцейський у категоричній формі повідомив його, що вважає, що на технічному пристрої вимірювання швидкості руху міститься зображення саме належного йому автомобіля, хоча і не видно номерного знаку, оскільки його автомобіль також білого кольору, марки та моделі як на зображенні. Однак, він не погодився з таким висновком поліцейського і зажадав надання належних доказів вчинення ним порушення правил дорожнього руху, а саме перевищення швидкості, на що поліцейський повідомив, що для надання доказів йому необхідний час і відповідні умови, щоб виготовити зображення з технічного засобу вимірювання швидкості руху на паперових носіях, а тому на місці він їх надати не може. Також повідомив, що відносно нього буде винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Однак, він знову не погодився з таким висновком поліцейського, виклав свої пояснення і заперечення на окремому аркуші, який попросив долучити до матеріалів справи, а також після складання постанови у її тексті зазначив про те, що з постановою не згідний. За таких обставин, позивач вказує, що поліцейським не доведено і не задокументовано факт вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення .Також посадовою особою відповідача було порушено встановлений законом порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки оскаржувана постанова винесена без складання протоколу про адміністративне правопорушення, хоч під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення ним оспорювалося порушення правил дорожнього руху, що підтверджується його власноручним написом у тексті постанови «не згідний з постановою» та наданими ним посадовій особі відповідача письмовими поясненнями, що додані до постанови. Просить визнання протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №743168 від 20 липня 2020 року, якою до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255, 00 гривень відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП України.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Рішко П.М. в судовому засіданні вимоги позову підтримав у повному обсязі та просить позов задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Закарпатській області в судове засідання не з`явився повторно з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, відзив на позовну заяву не подав, а тому, суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності представника відповідача на підставі ст. 205 КАС України та письмових доказів, що є в матеріалах справи.

Заслухавши думку представника позивача адвоката Рішка П.М. та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 20 липня 2020 року поліцейським взводу №2 роти №1 Управління патрульної поліції у Закарпатській області старшим сержантом поліції Секерешом Миколою Миколайовичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДОП 18 №743168, якою до ОСОБА_1 (позивача) застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255, 00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП України.

Підставою прийняття зазначеної постанови стали наступні обставини, встановлені відповідачем: ОСОБА_1 20 липня 2020 року о 15 год. 11 хв. на автодорозі Київ-Чоп 804 км. він рухався зі швидкістю 91 км/год. в населеному пункті с. Барвінок М06 Київ-Чоп при дозволеній 50 км/год., швидкість вимірювалася ТRUKAM 2020 №000064, порушив швидкісний режим на 41 км/год, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом до суду.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясування наведених вище обставин проводиться шляхом дослідження доказів та надання їм оцінки в порядку ст. 252 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Разом з тим, вказана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Згідно ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на жоден із цих доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові є відсутніми.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст.256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015р. (остання не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак враховується судом в системному аналізі з іншими актами законодавства).

Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010 року.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що позивач заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частина 2 ст. 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яких належних доказів правомірності оспорюваної постанови як того вимагає ч. 2 ст. 77 КАС України, зокрема, відеозаписів з камери нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції чи фотофіксації даної події, відповідачем суду не представлено, більше того, відповідач жодного разу не з`явився в судові засідання та не надав на запит суду справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по даній постанові.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та помилково накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255, 00 гривень.

Також складену поліцейським постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, при цьому належить визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим серії ДОП 18 №743168 від 20 липня 2020 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 255, 00 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 2, 77, 241-246, 255, ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.9, 251, 280-281, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №743168 від 20 липня 2020 року - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДОП18 №743168 від 20 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255, 00 гривень визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області місце знаходження: 88006, м. Ужгород, вул. Кошового, 2, Закарпатської області.

Повний текст рішення складено 03 грудня 2020 року.

Суддя Тячівського

районного суду Закарпатської області: Сойма М.М.