Справа № 380/2580/20
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2020-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року справа №380/2580/20

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.,

секретар судового засідання Іванес Х.О.,

за участю : представника позивача Семенчук С.М., представника третьої особи Тереха І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконферензв`язку у м. Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Сколівської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування пункту протоколу,-

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позов, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить :

визнати протиправним та нечинним п. 7 Протоколу №4 позачергового засідання районної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій від 16 березня 2020 року, затверджений Головою районної державної адміністрації, головою районної комісії з питань ТЕБ І НС ОСОБА_2 в частині "припинення функціонування (прийому відвідувачів) готельних комплексів на період карантину".

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що прийняття протоколу №4 від 16.03.2020 районною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій в частині "припинення функціонування (прийому відвідувачів) готельних комплексів, об`єктів громадського харчування в т.ч. придорожнього сервісу, стихійних ринків, виїзної торгівлі" суперечить Постанові №215 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211" від 16.03.2020 Кабінетом Міністрів України, в якій відсутні відомості про припинення функціонування (прийом відвідувачів) готельних комплексів. Також позивач наголошує, що не існує жодного нормативного акту Львівської ОДА в частині припинення функціонування (прийомів відвідувачів) готельних комплексів на період карантину у Львівській області.

Як зазначив позивач, Сколівською районною державною адміністрацією разом з головою сільської ради с. Орів не було забезпечене організацію виконання та контроль за дотриманням на відповідній території вимог Постанови №215 від 16.03.2020 винесеної КМУ та своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів в готельному комплексі MONASTIC-SPA за адресою : с. Орів, вул. Шевченка,213.

Також наголошує, що інспектором СРПП сектору №1 патрульної поліції Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Калиновичем М.В. порушено вимогу п.7 протоколу №4 позачергового засідання районної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій від 16.03.2020 в частині виселення відвідувачів з готельних комплексів.

Позивач також покликається на те, що прийняття відповідачем п. 7 Протоколу №4 позачергового засідання районної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій від 16 березня 2020 року в частині "припинення функціонування (прийому відвідувачів) готельних комплексів на період карантину є незрозумілим, оскільки фактів виявлення захворювань від корона вірусу COVID-19 на території села Орів, ні в Сколівському районі Львівської області не було виявлено.

Відтак позивач вважає, що Сколівська районна державна адміністрація перевищила свої повноваження, принципи цивільного захисту, приймаючи п. 7 Протоколу №4 позачергового засідання районної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій від 16.03.2020, затверджений Головою районної державної адміністрації, головою районної комісії з питань ТЕБ І НС ОСОБА_2 в частині "припинення функціонування (прийому відвідувачів) готельних комплексів на період карантину".

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому проти позовних вимог заперечує повністю.

Зазначає, що з 12.03.2020 в Україні запроваджено карантин через спалах у світі корона вірусу. Таке рішення було прийнято на засіданні Кабінету Міністрів України 11.03.2020 (постанова №211). 16.03.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №215 "Про внесення змін до постанови КМУ від 11.03.2020 №211) в якій зазначено пп.3 п.2 : заборонити з 00 год 01 хв 17.03.2020 до 03.04.2020 роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення.

16.03.2020 районною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій на позачерговому засіданні прийнято рішення, а саме п.7 Протоколу №4 "органам місцевого самоврядування спільно з контролюючими органами забезпечити припинення функціонування (прийом відвідувачів) готельних комплексів".

Згідно статті 30 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" на територіях, де встановлено карантин, місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування в умовах карантину надається право : установлювати особливий порядок проведення профілактичних і протиепідемічних, у тому числі дезінфекційних та інших заходів.

Щодо тверджень позивача, що на момент прийняття рішення не було виявлено фактів захворювання від корона вірусу COVID-19 на території с. Орів, ні в Сколівському районі то відповідно до ст. 7 Кодексу Цивільного захисту України цивільний захист здійснюється за принципами максимального можливого, економічно обґрунтованого зменшення ризику виникнення надзвичайних ситуацій.

Щодо тверджень позивача про порушення райдержадміністрацією конституційного прав на житло, то дана вимога є необґрунтованою, оскільки право на житло - це можливість людини й громадянина мати житло у власності чи одержати його за договором найму з державного чи громадського фонду, користуватися житлом і вимагати від зобов`язаних суб`єктів забезпечення реалізації цього права в повному обсязі. Документи які би засвідчували право на житло виселених осіб відсутні. Виселення осіб здійснювали працівники поліції відповідно їх дії можуть оскаржуватись в окремому порядку.

Відтак вважає, що 16.03.2020 районна комісія з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій на позачерговому засіданні прийняла п. 7 Протоколу №4 "органам місцевого самоврядування спільно з контролюючими органами забезпечити припинення функціонування (прийом відвідувачів) готельних комплексів" з додержанням всіх норм законодавства з метою захисту населення від наслідків надзвичайної ситуації на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій вважає, зо пояснення відповідача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, а п. 7 Протоколу №4 підлягає скасуванню.

Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначені обставини аналогічно викладені в відзиві на позовну заяву.

Представником третьої особи подано пояснення на адміністративний позов. Зазначає, що підставою зазначеного позову, скоріш за все стали події викладені в постанові Сколівського районного суду Львівської області по справі №453/399/20 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП ОСОБА_3 працюючої адміністратором в готельному комплексі MONASTIC-SPA за адресою : с. Орів, вул. Шевченка,213 та накладення на неї штрафу у розмірі 34 000 грн. підставою для винесення постанови №453/399/20 став протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 303061/364 від 20.03.2020 складений інспектором СРПП сектору №1 патрульної поліції Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Калиновичем М.В. та додані до протоколу матеріали в формі висновку №896 від 20.03.2020 щодо ЄО №1329, №1334. Вказані події стали підставою для відкриття кримінального провадження №00000162 від 21.03.2020 за ознаками правопорушення передбаченого ч.1 ст. 325 ККУ.

Вказані вище дії були здійснені посадовими особами ГУ НП у Львівській області виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окремо звертає увагу, що для оскарження дій посадових осіб ГУ НП у Львівській області пов`язаних з виконанням функцій держави щодо накладення адміністративних стягнень передбачених КУпАП, та розслідування злочинів, передбачених ККУ, встановлено окремі відповідні порядки, які згідно чинного законодавства підлягають розгляду в місцевих судах загальної юрисдикції.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Представник третьої особи в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечив, просив відмовити в повному обсягу.

Суд заслухав пояснення представника позивача та представника третьої особи, вступне слово представника позивача та представника третьої особи, з`ясував фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини та встановив таке.

16.03.2020 на позачерговому засіданні районної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій прийнято рішення, яке оформлено протоколом №4, а саме п.7, та вирішено, що "органам місцевого самоврядування спільно з контролюючими органами забезпечити припинення функціонування (прийом відвідувачів) готельних комплексів, об`єктів громадського харчування в т.ч. придорожнього сервісу, стихійних ринків, виїзної торгівлі". Термін виконання - постійно, до стабілізації епідситуації або особливого розпорядження.

Не погодившись з п.7 рішення районної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Сколівської районної державної адміністрації, що оформлене протоколом №4 від 16 березня 2020 року, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

11 березня 2020 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 " (далі - Постанова), якою, відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України установлено карантин.

16.03.2020 прийнята постанова Кабінету Міністрів України №215 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 №211", якою заборонено, зокрема: 4) з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р.: регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями); перевезення понад 10 пасажирів одночасно в одному транспортному засобі у міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспорті, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах у звичайному режимі руху; перевезення понад 10 пасажирів одночасно в автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах в режимі маршрутного таксі; заїзд на територію автостанцій автобусів, які здійснюють перевезення пасажирів у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні, та реалізацію власниками автостанцій квитків автомобільним перевізникам, які виконують такі перевезення.

Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", карантин це: - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб; - обмежувальні протиепідемічні заходи - медико-санітарні та адміністративні заходи, що здійснюються в межах осередку інфекційної хвороби з метою запобігання її поширенню; - протиепідемічні заходи - комплекс організаційних, медико-санітарних, ветеринарних, інженерно-технічних, адміністративних та інших заходів, що здійснюються з метою запобігання поширенню інфекційних хвороб, локалізації та ліквідації їх осередків, спалахів та епідемій.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" органи місцевого самоврядування у сфері захисту населення від інфекційних хвороб забезпечують проведення профілактичних і протиепідемічних заходів на територіях населених пунктів, у місцях масового відпочинку населення та рекреаційних зонах, а також робіт по ліквідації епідемій та спалахів інфекційних хвороб і вирішують питання фінансового та матеріально- технічного забезпечення цих заходів і робіт.

Статтею 10 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначено, що основними принципами профілактики інфекційних хвороб є: - визнання захисту населення від інфекційних хвороб одним із пріоритетних напрямів діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування; - дотримання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та громадянами санітарно-гігієнічних та санітарно-протиепідемічних правил і норм при здійсненні будь-яких видів діяльності; - комплексність проведення профілактичних, протиепідемічних, соціальних і освітніх заходів, обов`язковість їх фінансування.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначено, що організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Повноваження місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в умовах карантину визначено статтею 30 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб".

Так, на територіях, де встановлено карантин, місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування надається право: залучати підприємства, установи, організації незалежно від форм власності до виконання заходів з локалізації та ліквідації епідемії чи спалаху інфекційної хвороби; залучати для тимчасового використання транспортні засоби, будівлі, споруди, обладнання, інше майно підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, необхідне для здійснення профілактичних і протиепідемічних заходів, із наступним повним відшкодуванням у встановленому законом порядку його вартості або витрат, пов`язаних з його використанням; установлювати особливий режим в`їзду, виїзду на території карантину та окремих адміністративно-територіальних одиниць громадян і транспортних засобів, а у разі необхідності - проводити санітарний огляд речей, багажу, транспортних засобів та вантажів; запроваджувати більш жорсткі, ніж встановлені нормативно-правовими актами, вимоги щодо якості, умов виробництва, виготовлення та реалізації продуктів харчування, режиму обробки та якості питної води; установлювати особливий порядок проведення профілактичних і протиепідемічних, у тому числі дезінфекційних, та інших заходів; створювати на в`їздах, виїздах на території карантину та окремих адміністративно-територіальних одиниць, що знаходяться на території карантину, контрольно-пропускні пункти, залучати в установленому порядку для роботи в цих пунктах військовослужбовців, працівників, матеріально-технічні та транспортні засоби підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, частин та підрозділів центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку.

Враховуючи викладене вище до повноважень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування відноситься вжиття комплексу профілактичних і протиепідемічних заходів, у тому числі адміністративного характеру, спрямованих для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно пункту 1 Типового положення про регіональну та місцеву комісію з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій, затвердженої Постановою КМ України від 17.06.2015 № 409 (далі - Типове положення) визначено, що комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій (далі - комісія) є постійно діючим органом, який утворюється Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, Київською та Севастопольською міською держадміністрацією (далі - регіональна комісія), райдержадміністрацією, виконавчим органом міської ради, районною у місті та селищною радою (далі - місцева комісія) для координації діяльності райдержадміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, пов`язаної із забезпеченням техногенно-екологічної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій, запобігання виникненню надзвичайних ситуацій і реагування на них.

Пунктом 3 Типового положення визначено, що основними завданнями комісії на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці є координація діяльності райдержадміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, пов`язаної із забезпеченням санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Відповідно до пункту 4 Типового положення Комісія відповідно до покладених на неї завдань у режимі повсякденної діяльності координує здійснення заходів щодо профілактики та локалізації інфекційних захворювань, а також запобігання виникненню випадків масових харчових отруєнь населення.

Згідно з пунктом 10 Типового положення рішення комісії, прийняті у межах її повноважень, є обов`язковими для виконання органами державної влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, розташованими на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці.

Виходячи з впровадження постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215 обмежень щодо роботи суб`єктів господарювання, обмеження пересування людей, районною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Сколівської районної державної адміністрації прийнято протокол №4 від 16.03.2020 , в якому в п. 7 вирішено "органам місцевого самоврядування спільно з контролюючими органами забезпечити припинення функціонування (прийом відвідувачів) готельних комплексів, об`єктів громадського харчування в т.ч. придорожнього сервісу, стихійних ринків, виїзної торгівлі". Термін виконання - постійно, до стабілізації епідситуації або особливого розпорядження.

Отже, відповідними нормами права передбачено можливість місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування запровадження на відповідних територіях проведення профілактичних і протиепідемічних заходів.

Відповідно до пункту 8 статті 2 Кодексу Цивільного захисту України епідемія - масове поширення інфекційної хвороби серед населення відповідної території за короткий проміжок часу.

Згідно пункту 11 статті 2 Кодексу Цивільного захисту України запобігання виникненню надзвичайних ситуацій - комплекс правових, соціально-економічних, політичних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних та інших заходів, спрямованих на регулювання техногенної та природної безпеки, проведення оцінки рівнів ризику, завчасне реагування на загрозу виникнення надзвичайної ситуації на основі даних моніторингу, експертизи, досліджень та прогнозів щодо можливого перебігу подій з метою недопущення їх переростання у надзвичайну ситуацію або пом`якшення її можливих наслідків.

Пунктом 24 статті 2 Кодексу Цивільного захисту України встановлено, що надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Згідно статті 6 Кодексу Цивільного захисту України суб`єктами, уповноваженими захищати населення, території, навколишнє природне середовище і майно, згідно з вимогами цього є місцеві комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій.

Відповідно до статті 7 Кодексу Цивільного захисту України цивільний захист здійснюється за такими основними принципами:

1) Гарантування та забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності;

2) Комплексного підходу до вирішення завдань цивільного захисту;

3) пріоритетності завдань, спрямованих на рятування життя та збереження здоров`я громадян;

4) максимально можливого, економічно обґрунтованого зменшення ризику виникнення надзвичайних ситуацій;

5) централізації управління, єдиноначальності, підпорядкованості, статутної дисципліни Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, аварійно-рятувальних служб;

6) гласності, прозорості, вільного отримання та поширення публічної інформації про стан цивільного захисту, крім обмежень, встановлених законом;

7) добровільності - у разі залучення громадян до здійснення заходів цивільного захисту, пов`язаних з ризиком для їхнього життя і здоров`я;

8) відповідальності посадових осіб органів державної влади та органів місцевого самоврядування за дотримання вимог законодавства з питань цивільного захисту;

9) виправданого ризику та відповідальності керівників сил цивільного захисту за забезпечення безпеки під час проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт.

Згідно до статті 19 Кодексу Цивільного захисту України до повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері цивільного захисту належить забезпечення цивільного захисту на відповідній території, розроблення та забезпечення реалізації регіональних, місцевих програм та планів заходів у сфері цивільного захисту, зокрема спрямованих на захист населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню.

Позивач в позовній заяві зазначає, що на момент прийняття рішення про зупинення діяльності готельних комплексів фактів захворювання коронавірусу COVID-19 на території с. Орів, ні в Сколівському районі не було, однак таке твердження судом не береться до уваги, оскільки відповідно до статті 7 Кодексу Цивільного захисту України цивільний захист здійснюється за принципами максимально можливого, економічно обґрунтованого зменшення ризику виникнення надзвичайних ситуацій.

Щодо тверджень позивача про порушення відповідачем конституційного прав на житло, то такі дії не є предметом розгляду справи та можуть оскаржуватись в окремому порядку.

Враховуючи викладене, оскаржуваний протокол №4 районної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій в п.7, щодо припинення функціонування готельних комплексів прийнятий у відповідності до діючого законодавства України, з урахуванням епідемічної ситуації, із забезпеченням балансу приватного та публічного інтересу та спрямовані на недопущення розповсюдження коронавірусної інфекції на території Сколівської району, а тому є законним та обґрунтованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає наступне.

Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, тому підстави для розподілу судових витрат, понесених позивачем, відсутні.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України, суд -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати зі сторін не стягувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 07 грудня 2020 року.

Суддя Гулкевич І.З.