Справа № 380/4160/20
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/4160/20 пров. № А/857/9652/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2020 року, прийняте суддею Карп`як О.О. в м.Львові, повний текст складено 24 липня 2020 року, у справі № 380/4160/20 за адміністративним позовом Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Львівське міське комунальне підприємство "Львівводоканал" (далі позивач) звернулося до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності відповідача та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №59866666 від 06.05.2020 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що рішення суду по справі №813/2298/18 є невиконаним, а виконавче провадження закінченим. Вважає, що оскільки рішення суду не виконано, тому відповідачем не виконано покладених на нього обов`язків згідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу з підстав неповного з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки докази направлення на адресу боржника постанови про повторне накладення штрафу та докази про направлення на адресу Головного управління Національної поліції у м.Києві подання державного виконавця про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від виконання рішення суду відсутні, а відтак є передчасними висновку суду першої інстанції про виконання відповідачем приписів статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним та обгрунтованим, а вимоги апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, який просить задоволити апеляційну скаргу, представника відповідача, який просить залишити без змін рішення суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 20.11.2018 Львівським окружним адміністративним судом у справі №813/2298/18 прийнято рішення, яким позов Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, про визнання бездіяльності протиправною зобов`язання вчинити дії, - задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо незабезпечення збільшення суми поповнення електронного рахунку Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал, на яку підприємство має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, у сумі 11667695,96 грн.; зобов`язано Державну фіскальну службу України збільшити суму поповнення електронного рахунку Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал, на яку підприємство має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у системі електронного адміністрування податку на додану вартість у сумі 10294545,96 грн. та відобразити відповідне збільшення у витягу з системи електронного адміністрування податку на додану вартість; у задоволенні решти вимог позовної заяви відмовлено; стягнуто на користь Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили 15.01.2019 та видано позивачу виконавчий лист від 18.02.2019.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. від 22.08.2019 відкрито виконавче провадження ВП №59866666 щодо примусового виконання виконавчого листа №813/2298/18, виданого 18.02.2019 Львівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Державну фіскальну службу України збільшити суму поповнення електронного рахунку Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал, на яку підприємство має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у системі електронного адміністрування податку на додану вартість у сумі 10294545,96 грн. та відобразити відповідне збільшення у витягу з системи електронного адміністрування податку на додану вартість. В постанові вказано ідентифікатор доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження для можливості ознайомлення сторін.

10.10.2019 державним виконавцем здійснено перевірку виконання судового рішення та винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100,00 грн та надано повторно 10 робочих днів для виконання рішення суду.

11.02.2020 державним виконавцем здійснено перевірку виконання судового рішення, та винесено постанову про накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі в розмірі 10200 грн та надано повторно 10 робочих днів для виконання судового рішення та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

06.05.2020 року відповідачем направлено повідомлення на адресу Головного управління Національної поліції у м. Києві для вирішення питання щодо відкриття кримінального провадження за ознаками злочину, відповідальність за який передбачено ст.382 КК України.

На підставі вищенаведеного, 06.05.2020 року відповідачем керуючись п. 11 ч. 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 59866666.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача та постанову про закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем здійснено всі необхідні заходи, передбачені приписами статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», а, відтак, правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404) .

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404 примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами.

Загальний порядок виконання рішень судів про стягнення боргу врегульований положеннями ст.ст. 48-62 Закону України "Про виконавче провадження", а порядок виконання рішень немайнового характеру нормами ст.ст. 63-67 вказаного Закону.

Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого ч. 2 цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

З системного аналізу наведених вище норм слідує, що державний виконавець зобов`язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного повного виконання рішення, у зв`язку з чим, наділений повноваженнями щодо накладення штрафів на боржника, повідомлення правоохоронних органів щодо притягнення боржника до відповідальності.

Стаття 63 Закону №1404-VIII передбачає, що після вжиття вказаних дій, у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, та надіслання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Матеріалами справи підтверджується, що державним виконавцем 10.10.2019 здійснено перевірку виконання судового рішення та винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду та надано повторно 10 робочих днів для виконання рішення суду, постановою від 11.02.2020 накладено штраф на боржника в подвійному розмірі в сумі 10200 грн. та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду, а також 06.05.2020 року направлено повідомлення на адресу Головного управління Національної поліції у м. Києві для вирішення питання щодо відкриття кримінального провадження за ознаками злочину, відповідальність за який передбачено ст.382 КК України.

Окрім того, відповідачем суду апеляційної інстанції надано список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів та відповідно квитанцій, з якого вбачається належне повідомлення СУ ГУ НПУ у м.Києві щодо спірних правовідносин.

З наведених обставин колегія суддів вбачає, що державний виконавець вчинив усі передбачені законодавством дії для повного виконання рішення суду у справі №813/2298/18, а також дії, які передують винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження і повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. Адже Закон України «Про виконавче провадження» чітко регламентує послідовність таких дій, до яких, зокрема, відносяться: - накладення на боржника штрафу та перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин); - накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин); - звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

З цих підстав колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів вжиття вичерпних заходів з виконання рішення суду.

Щодо доводів позивача про неотримання постанови від 11.02.2020 про застосування до боржника другого штрафу, та звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності, то як вірно зазначено судом першої інстанції, у позивача є можливість ознайомитись з винесеними постановами державного виконавця на підставі ідентифікатору доступу до Автоматизованої системи виконавчого провадження, зазначеного у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Водночас, суд зазначає, що в рамках розгляду цієї справи у суду відсутні повноваження будь-яким чином прискорити процес виконання судового рішення, адже державним виконавцем вчинено вичерпний перелік дій, передбачених законом, направлених на його своєчасне та повне виконання.

При формуванні вказаних вище висновків колегія суддів врахувала також позицію Верховного Суду, висловлену в аналогічній справі №127/522/17 у постанові від 05.03.2020.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи неведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження винесена за наявності передбачених законом правових підстав, а тому така не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2020 року у справі № 380/4160/20, без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 04.12.20