Справа № 240/6953/20
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
07 грудня 2020 року м. Житомир справа № 240/6953/20
категорія 112030100
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Токаревої М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, стягнення асигнувань
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо невиплати ОСОБА_1 з 01.03.2020 року пенсії за особливі заслуги перед Україною;
- стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області невиплачену з 01.03.2020 року пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність;
Позивач вважає припинення йому виплати пенсії за особливі заслуги перед Україною протиправною. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що він є учасником бойових дій, ветераном війни, нагородженим бойовим орденом, та має право на пенсію за особливі заслуги перед Україною, що передбачено пунктом 2 статті 1 Закону України Про пенсії за особливі заслуги перед Україною від 01.06.2000р. № 1767-ІІІ, згідно якого пенсії за особливі заслуги перед Україною (далі - пенсії за особливі заслуги) встановлюються громадянам України ветеранам війни, нагородженим за бойові дії орденом, медаллю "За відвагу" або медаллю Ушакова, незалежно від часу нагородження.
Позивач зазначає, що Указом Президента СРСР від 28.11.1991 року № 2009 був нагороджений орденом Червоної Зірки, який є бойовим орденом, що має індивідуальний номер 3844650 і відноситься до державних нагород СРСР. А також, що Законом України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" від 01.06.2000 № 1767-ІІІ, зокрема статтею 11 визначені вичерпні підстави для позбавлення встановленої пенсії до яких така підстава, як встановлення територіальним органом Пенсійного фонду України, що пенсіонер нагороджений орденом Російської Федерації не відноситься.
Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області належним чином завірену копію рішення про позбавлення ОСОБА_1 пенсії за особливі заслуги перед Україною.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, просить відмовити в задоволенні позову, пославшись на те, що позивач до заяви від 28.01.2020 № 179 про перерахунок пенсії за особливі заслуги перед Україною подав посвідчення до державної нагороди, яке видане Російською Федерацією, а встановлення такої пенсії особам, нагородженим відзнаками РФ не передбачено ст. 1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" від 01.06.2000р. № 1767-ІІІ.
Належним чином завірену копію рішення про позбавлення ОСОБА_1 пенсії за особливі заслуги перед Україною відповідачем до суду не надано.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданим 23.07.1996 управлінням Прикарпатського військового округу.
Указом Президента СРСР від 28 листопада 1991 року ОСОБА_1 був нагороджений орденом Червоної Зірки (державна нагорода № 3844630), що підтверджується посвідченням до державної нагороди № 007416.
Орден Червоної Зірки заснований Постановою Президіуму ЦВК СРСР від 06.04.1930 р. Статут ордену заснований Постановою Президіуму ЦВК СРСР від 05.05.1930. Згідно зі ст. 1 Статуту орден Червоної Зірки є бойовою нагородою, якою нагороджувались військовослужбовці рядового та керівного складу Робочо-селянської Червоної армії, а також інші громадяни Союзу РСР, які здійснили видатні послуги в справі оборони Союза РСР, як у військовий так і в мирний час.
ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 р. (далі - Закон № 2262-ХІІ), виплату якої з 06.09.1997 здійснює Головне управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 виданим 27.10.1997 Житомирським обласним військовим комісаріатом.
Відповідно до витягу з протоколу № 33 засідання Комісії з встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною при Житомирській обласній державній адміністрації від 31 травня 2010 р., ОСОБА_1 з 19.04.2010 встановлено пенсію за особливі заслуги перед Україною за вислугу років. До призначеної йому пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено надбавку згідно із Законом України " Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.
28.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за особливі заслуги перед Україною.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 17.02.2020, позивачу з 01.03.2020 було повідомлено про припинення виплати пенсії за особливі заслуги перед Україною з підстав нагородження його орденом Російської Федерації, так як Законом № 1767-ІІІ не передбачено встановлення таких пенсій особам нагородженим відзнаками РФ.
Суд не погоджується з висновком відповідача, вважає такий висновок необгрунтованим, а підставу з якої йому припинено виплату пенсії за особливі заслуги перед Україною відповідно до Закону № 1767-ІІІ протиправною.
Відповідно до Угоди про створення Співдружності незалежних держав від 08.12.1991, яка ратифікована Постановою Верховної Ради N 1958-XIІ від 10.12.1991, Союз PCP як суб`єкт міжнародного права, з 10.12.1991 припинив своє існування.
Отже, після 10.12.1991 року всі нормативні документи Союза РСР видавались та підписувались від імені держави правонаступника, а саме Російської Федерації.
Видане ОСОБА_1 посвідчення № НОМЕР_3 до державної нагороди № 3844630 лише посвідчує дійсність Указу Президента СРСР від 28.11.1991 про нагородження позивача орденом Червоної Зірки, тому даний орден не можна віднести до державної нагороди Російської Федерації.
Порядок призначення пенсій за особливі заслуги перед Україною, розміри, в яких такі пенсії призначаються, а також коло осіб, які мають право на їхнє призначення, визначено Законом України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" від 01.06.2000 № 1767-ІІІ (далі - Закон № 1767-ІІІ ).
Згідно з п. 2 ст. 1 Закону № 1767-ІІІ пенсії за особливі заслуги перед Україною (далі - пенсії за особливі заслуги) встановлюються громадянам України: ветеранам війни, нагородженим за бойові дії орденом, медаллю "За відвагу" або медаллю Ушакова, незалежно від часу нагородження.
Норма ст. 5 Закону № 1767-ІІІ визначає, що пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом, у таких розмірах прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність: від 35 до 40 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 1 і 8 статті 1 цього Закону; від 25 до 35 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 2-5 статті 1 цього Закону; від 20 до 25 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 6 і 7 статті 1 цього Закону.
Розмір надбавки визначається згідно із схемою визначення розмірів надбавок від заслуг перед Україною, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. У разі якщо особа одночасно має право на надбавку з кількох підстав, передбачених статтею 1 цього Закону, встановлюється надбавка, що є більшою у максимальному розмірі.
Пенсія за особливі заслуги встановлюється з дня звернення за встановленням пенсії або з дня набуття права на неї, якщо звернення за її встановленням відбулося не пізніше 12 місяців з дня набуття права. Днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому заяви про встановлення пенсії за особливі заслуги з усіма необхідними документами. Якщо заява про встановлення пенсії за особливі заслуги надсилається поштою і до неї додаються всі необхідні документи, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви додані не всі необхідні документи, територіальний орган Пенсійного фонду України повідомляє заявникові, які документи мають бути подані додатково. Якщо такі документи будуть подані не пізніше трьох місяців з дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому або відправлення заяви про встановлення такої пенсії.
У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, територіальний орган Пенсійного фонду України здійснює перерахунок пенсії за особливі заслуги з дати, з якої встановлено новий розмір прожиткового мінімуму.
Пенсія за особливі заслуги перед Україною виплачується впродовж усього періоду, на який призначено пенсію відповідного виду особі.
Відповідно до ст. 2 Закон № 1767-ІІІ пенсії за особливі заслуги встановлюються територіальним органом Пенсійного фонду України.
Підстави з яких пенсіонер може бути позбавлений встановленої пенсії за особливі заслуги або її розмір перерахований визначені в статті 11 Закону № 1767-ІІІ, а саме:
- у разі надходження до органів Пенсійного фонду України документально підтверджених відомостей про наявність у пенсіонера судимості за вчинення умисного кримінального правопорушення рішенням територіального органу Пенсійного фонду України такий пенсіонер позбавляється встановленої пенсії за особливі заслуги;
- у разі виявлення помилкових чи неправдивих даних у документах, на підставі яких було встановлено пенсію за особливі заслуги, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України пенсіонер позбавляється встановленої пенсії за особливі заслуги або її розмір перераховується відповідно до цього Закону.
З наведеного вбачається, що прийняття відповідачем рішення про припинення виплати позивачу пенсії за особливі заслуги як за предметом (державна нагорода СССР) так і за процедурою (порядком позбавлення встановленої пенсії) є протиправними, а тому суми, які з тих чи інших причин своєчасно не були одержані пенсіонером підлягають виплаті за минулий час.
Нараховані суми пенсії за особливі заслуги, які з тих чи інших причин своєчасно не були одержані пенсіонером, виплачуються за минулий час, але не більш як за 3 роки, що передували зверненню за їх одержанням. Суми пенсії, не одержані пенсіонером своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком (ст. 13 Закону № 1767-ІІІ).
Відповідно до п.п. 5 п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014р. № 28-2, Відповідач здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Нормою ст. 46 Конституції України, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася згідно Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року" (дала - Конвенція), визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).
Зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).
Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Конституційна норма ч. 2 ст. 19 визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В свою чергу, положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Згідно частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, частина друга статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наслідками розгляду справи, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, та не довів правомірності оскаржуваного рішення, дій.
Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та аналізуючи наведені положення законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Частинами 1 та 3 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з даним адміністративним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено, суд вважає, що на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у повному розмірі, а саме 840,80 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 6, 19, 73-77, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо невиплати ОСОБА_1 з 01.03.2020 року пенсії за особливі заслуги перед Україною.
Стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області невиплачену з 01.03.2020 пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.
Стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева