Справа № 465/6440/20
Суддя: Мигаль Г. П.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

02.12.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Максимович М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради про скасування постанови інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Федика В.О. від 22.09.2020 року серії LV № про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління безпеки міста Львівської міської ради про скасування постанови інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Федика В.О. від 22.09.2020 року серії LV № про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП. Порушення полягало у тому, що позивач 09 вересня 2020 року о 13.35 год. на пл. Данила Галицького,13у м.Львові здійснив зупинку транспортного засобу ближче ніж за 10 метрів від пішохідного переходу, а саме 9,0 м., що створює загрозу безпеці руху, чим порушив п.15.9 ''г'' ПДР. Позивач з оскаржуваною постановою не погоджується, при цьому зазначає, що площа Данила Глицького в напрямку руху від вул. Краківської до вул.Підвальної має проїзну частину догори на якій встановлено односторонній рух у напрямку до вул. Підвальної. Автомобіль було зупинено відповідно до вимог п.15.2 ПДР біля правого краю проїзної частини ( якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху), і на достатній відстані від пішохідного переходу (за пішохідним переходом) по ходу одностороннього руху транспортних засобів, яку позивач вважав більшою ніж 10 метрів від пішохідного переходу, що в свою чергу, унеможливлювало створення жодних перешкод пішоходам, як тим, що переходили дорогу зліва на право, так і справа на ліво, оскільки такі перешкоди гіпотетично міг би створювати автомобіль, який би був зупинений перед пішохідним переходом. Однак з представлених фотосвітлин не вбачається, що автомобіль марки ''Сузукі Гранд Вітаора'', номерний знак НОМЕР_1 створює загрозу безпеці руху. Позивач вважає, що постанова винесена без наявності обов`язкових ознак події, складу адміністративного правопорушення, необхідних та достатніх доказів, що є порушенням вимог Кодексу України про адміністративні справи та підставою для її скасування та просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення LV № від 22 вересня 2020 року за ч. 3 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрити провадження у справі.

04 листопада 2020 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те що, позивач здійснив зупинку транспортного засобу ближче ніж за 10 метрів від пішохідного переходу, а саме 9,0 м., що створює загрозу безпеці руху, чим порушив п.15.9 ''г'' ПДР. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки-шириною тротуарів чи узбіч. Регульованим вважається пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором чи регулювальником, нерегульованим-пішохідний перехід, на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу. Пунктом 15.9(г) ПДР визначено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 метрів від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі. Відповідно до п.5 Розділу 33 ПДР визначено дорожні знаки 5.35.1-5.35.2 ''Пішохідний перехід''. Знак 5.35.1 встановлюється праворуч від дороги на ближній межі переходу, а знак 5.35.2-ліворуч від дороги на дальній межі переходу. Відповідно пп.(г) п.2 ч.3 ст.265-4 КУпАП: розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: розташовано у заборонених ПДР місцях зупинки або стоянки, а саме: на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі. Тобто, вказане розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху ( в тому числі руху пішоходів) або створює загрозу безпеці руху. Вважає, що факт вимушеної зупинки в порушення вимог ч.1 ст.77 КАС України позивачем не доведено. Також позивач не вжив заходів передбачених п.15.14 та або п.9.9-9.11 ПДР, як наслідок в інспектора з паркування не було підстав вважати таку зупинку вимушеною.Фотофіксація правопорушення була здійснена відповідно до вимог примітки до ст.14-2 КУпАП, з врахуванням місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів.Отже, інспектором з паркування при виявленні правопорушення було виконано покладені на нього законодавцем повноваження із припинення правопорушення та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Сторони в судове засідання, призначене на 03 грудня 2020 року не з`явилися, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

Зазмістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КУпАП) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення LV № від 22 вересня 2020 року, складеної інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Федиком В.О. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.

В оскаржуваній постанові вказується, що 09 вересня 2020 року, о 13 год. 35 хв. у м.Львові на пл.Данила Галицького,13, водій транспортного засобу ОСОБА_1 , здійснив зупинку на відстані ближче ніж за 10 метрів від пішохідного переходу, а саме 9,0 м., що створює загрозу безпеці руху, чим порушив п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху.

Відповідальність за ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає у виді штрафу за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Пунктом 15.9 «ґ» ПДР України визначено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Доказом вини у вчиненні правопорушення, передбаченого п 15.9.Г ПДР України, є результати замірювання відстані від зупинки автомобіля до пішохідного переходу.

Судом досліджено фотокопії з місця вчинення порушення, яке мало місце 09 вересня 2020 року, о 13 год. 35 хв., у м.Львові на пл.Данила Галицького,13, і не встановлено, що транспортний засіб «Сузукі Гранд Вітара», державний номерний знак НОМЕР_1 , був припаркований на відстані ближче ніж за 10 метрів. Фотографії не містять інформації щодо відомостей зупинки транспортного засобу «Сузукі Гранд Вітара», державний номерний знак НОМЕР_1 до пішоходного переходу менше за 10 м. (значення замірів відсутні) та даних щодо загрози безпеці руху.

Верховний Суд у Постанові від 19 липня 2019 року у справі № 216/5226/16-а (2-а/216/33/17) у п. 24 зазначив, що належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 8 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Згідност. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, суд доходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення та закрити справу у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України витрати по сплаті судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ч. 3 ст.243, ст. 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради про скасування постанови інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Федика В.О. від 22.09.2020 року серії LV № про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення серії LV № від 22.09.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАПзакрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління безпеки міста Львівської міської ради в користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судових витрат на відшкодування судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П.Мигаль