Справа № 456/2124/20
Суддя: Бучківська В. Л.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/2124/20
Провадження № 2-а/456/60/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Бучківської В. Л.

при секретарі Березіній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови серії БАА №162721 від 14.05.2020 та постанови серії БАА №162722 від 14.05.2020 про накладення адміністративних стягнень в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача): 14.05.2020 позивач їхав додому по автодорозі у с. Довге Стрийського району на автомобілі ВАЗ 2108 держ. № НОМЕР_1 . Близько 17:00 год. позивач був зупинений працівниками поліції Стрийського ВПГУНП у Львівській області, які повідомили, що він порушив Правила дорожнього руху, а саме: здійснив поворот праворуч, не включивши показник правого повороту, також вони повідомили, що він не пристебнув ремінь безпеки, хоча після зупинки на вимогу працівників поліції він відстебнув ремінь безпеки та відкрив двері автомобіля. Оскільки до позивача не застосовувались ніякі обмежувальні заходи, він поїхав додому. 28.05.2020 позивачу передали в с. Довге Стрийського району Львівської області, де він фактично проживає, поштовий лист, в якому були дві постанови інспектора патрульної служби Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Пристая Я.А., якими до нього застосовано адміністративні стягнення, а саме: постановою № 162721 від 14.05.2020 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та постановою № 162722 від 14.05.2020 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач зазначив, що винесені 14.05.2020 постанови є незаконними та необгрунтованими, оскільки поліцейські під час розмови не повідомили про його процесуальні права, чим порушили вимоги ст. 268 КУпАП; у постановах відсутні дані щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис порушень позивачем правил дорожнього руху; у графі постанов «до постанови додаються» наявний прочерк, що свідчить про відсутність будь-яких інших джерел доказів у вказаній справі; розгляд матеріалів по факту правопорушення, 14.05.2020 в присутності позивача не проводився; поліцейські свавільно незаконно не повернули позивачу посвідчення водія; поліцейські складали постанови без присутності позивача; дані про те, що позивач відмовився від підписів у постановах є неправдивими; ніхто не повідомляв позивача про розгляд адміністративних справ; незважаючи на чітку фіксацію в обох постановах суміжного часу вчинення правопорушень, а саме 17.00 год. та 17.07 год. 14.05.2020, одночасність розгляду вказаних правопорушень, одним і тим же органом (посадовою особою), працівник поліції всупереч вимог ст. 36 КУпАП наклав на позивача не одне стягнення в межах більш серйозного, а два різні стягнення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак 25.08.2020 подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Головного управління національної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутності на адресу суду не подав. Рекомендовані повідомлення на 04.09.2020, 06.10.2020 та 28.10.2020 повернулись на адресу суду з відмітками про вручення конвертів адресату.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.06.2020 позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з недоліками в її оформленні. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.06.2020 позовну заяву повторно залишено без руху, у зв`язку з недоліками в її оформленні. 19.06.2020 позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.08.2020 у справі замінено неналежного відповідача Стрийський ВПГУНП у Львівській області належним Головним управлінням національної поліції у Львівській області. 24.09.2020 позивач подав на адресу суду клопотання про виклик свідків. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, клопотання позивача про виклик свідків задоволено та вирішено викликати для допиту в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Заслухавши показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 2 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін, диспозитивності та з`ясуванні всіх обставин у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №162721 від 14.05.2020, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51, 00 грн. /а.с. 7/, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом був не пристебнутий ременем безпеки.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №162722 від 14.05.2020, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425, 00 грн. /а.с. 8/, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, здійснюючи маневр праворуч, не включив правого повороту.

З позовної заяви вбачається, що позивач заперечує факт вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки ПДР він не порушував, відповідачем до матеріалів справи не долучено жодних доказів, які б підтверджували можливий факт вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , судом підлягають застосуванню наступні норми права.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачає порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

За приписами частин 2 та 4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог 283 КУпАП.

Між тим, суд зазначає, що обов`язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення, в свою чергу, має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по свій правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок доведення правомірності прийнятого ним рішення покладається саме на відповідача.

Так, факт вчинення позивачем правопорушення порушення правил користування ременями безпеки, зафіксоване лише в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №162721 від 14.05.2020 /а.с. 7/, інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП відповідачем суду не подано, як і не подано відзиву на позовну заяву.

Так, факт вчинення позивачем правопорушення порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, зафіксоване лише в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №162722 від 14.05.2020 /а.с. 8/, інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП відповідачем суду не подано, як і не подано відзиву на позовну заяву.

Окрім цього, свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні дав показання про те, що він був разом з ОСОБА_2 , біля його будинку в с. Довге Стрийського району Львівської області, та вони побачили автомобіль ОСОБА_1 та автомобіль працівників поліції, однак як ОСОБА_1 порушив ПДР вони не бачили.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні дав показання про те, що він був у с. Довге Стрийського району Львівської області, побачив автомобіль ОСОБА_1 та автомобіль працівників поліції з ввімкненими проблисковими маячками. Згодом він дізнався, що ОСОБА_1 порушив ПДР, тому запропонував працівникам поліції надати докази, однак вони відмовили. Звернув увагу, що він не бачив, як ОСОБА_1 порушив ПДР, однак в його присутності постанови не виносились.

Суд вважає, що показання надані свідками не містять жодної інформації, яка має значення для розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Відповідачем на адресу суду не подано жодного належного доказу, зокрема відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на підтвердження фактів вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, при винесенні постанов у справах про адміністративні правопорушення інспектором не були з`ясовані вказані обставини, а також не надано суду будь-яких доказів правомірності своїх рішень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП, не з`ясовано всіх обставин справи про адміністративні правопорушення відповідно до вимог ст. 280 КУпАП та не спростовано позицію позивача, а також судом не отримано доказів, які б свідчили про правомірність винесення рішень відповідачем.

Таким чином, суд приходить до висновку, що притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП є безпідставним, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №162721 від 14.05.2020 та постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №162722 від 14.05.2020 підлягають скасуванню.

Що стосується вирішення судом питання про закриття провадження у справі, суд звертає увагу на наступне.

Способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст.286 КАС України.

Так, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у цій категорії справ, є вичерпний.

Таким чином, у зв`язку з скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №162721 від 14.05.2020 та постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №162722 від 14.05.2020, провадження у справах стосовно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП слід закрити.

Також, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 по справі № 543/775/17, яка є обов`язковою для застосування суду.

Відтак, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 46, 64, 92 Конституції України, ст.ст. 2-14, 241-246, 250 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №162721 від 14.05.2020 та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі №162722 від 14.05.2020, винесені поліцейським СРПП № 3 ПП Стрийського ВПГУНП у Львівській області сержантом поліції Пристай Я.А. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП скасувати.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги особами, що беруть участь у справі в 10 денний строк з дня отримання копії рішення у повному обсязі.

Повний текст судового рішення

виготовлено 03.12.2020

Суддя В. Л. Бучківська