Справа № 420/2663/20
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2663/20
07 грудня 2020 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Потоцької Н.В.
розглянувши в порядку письмового заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду,
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа № 420/2663/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 р. адміністративний позов задоволений повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 22.05.2019 р. за №1867 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 12.09.2019 р. за №1867 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (взамін рішення про відмову № 1867 від 22.05.2019 р.).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 27.03.2019 року.

Рішення набрало законної сили 07.08.2020 року.

24.11.2020 року через канцелярію суду за вхід. № 49891/20 надійшла заява в порядку ст. 382 КАС України, в якому заявник просить:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 р. у адміністративній справі № 420/2663/20.

Розглянувши вказане клопотання суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Відповідно дост.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідност.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів`судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.2, 3 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Пічкур проти України" зазначено про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", Європейський суд з прав людини визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністров`я (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за ст. 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Як зазначено в п. 333 цього рішення: "Суд вважає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації, держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Воно повинно усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією".

Слід звернути увагу, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

Станом на момент розгляду поданої заяви про встановлення судового контролю, докази виконання рішення суду щодо здійснення ОСОБА_1 , призначення пенсії за віком з 27.03.2019 року у суду відсутні.

Оскільки рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 у справі № 420/2663/20 має зобов`язальний характер, а обставини його невиконання, дають суду обґрунтовані підстави вважати, що відповідач може ухилятись від його виконання.

При цьому суд враховує, що з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду по справі № 800/592/17 встановлення судового контролю може здійснюватися й після завершення розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення заяви позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241-243, 382 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду - задовольнити.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 у справі № 420/2663/20 щодо здійснення Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначення ОСОБА_1 пенсію за віком з 27.03.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відповідно до 382 КАС України подати у місячний термін до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення по адміністративній справі № 420/2663/20, з моменту отримання ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її складання та оскарженню не підлягає.

Суддя Потоцька Н.В.