Справа № 520/1544/2020
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

26 листопада 2020 р. справа №520/1544/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар`єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Рєзнік Е.О.,

за участю: представника позивача - Шпаковського Д.І.,

представника відповідача - Бирка Ю.В.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "БУРЛУЦЬКЕ" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень -рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство "БУРЛУЦЬКЕ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДПС у Харківській області податкові повідомлення-рішення від 27.01.2020 року №2, від 27.01.2020 року №2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 27.01.2020 року №2, від 27.01.2020 року №2, винесені безпідставно, оскільки позиція відповідача спростовується наявністю первинної документації щодо угод між позивачем та його контрагентами.

Від представника відповідача Зекової С.П., через канцелярію суду, надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Представник позивача Шпаковський Д.І. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача Бирка Ю.В., в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, наведені у письмовому відзиві на позов та письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Бурлуцьке» зареєстроване як юридична особа 03 квітня 2001 року, , є платником податків, зокрема, податку на додану вартість.

18.11.2019 Головним управлінням ДПС у Харківській області було видано наказ №2214 «Про проведення документальної планової перевірки ПОСП «Бурлуцьке» (код за )», відповідно до якого було вирішено провести документальну планову перевірку ПОСП «Бурлуцьке» з 02 грудня 2019 року на 10 робочих днів за період діяльності з 01.10.2016 по 30.09.2019 року з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом (ПК) України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Судом встановлено, що фахівцями Головного управління Держаної податкової служби у у Харківській області була проведена планова виїзна перевірка Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "БУРЛУЦЬКЕ" (далі ПОСП "БУРЛУЦЬКЕ") (), за результатами якої, 27.12.2019 року, складений акт перевірки за № 1414/20-40-05-02-08/30742985 (т.1 а.с.13-66), де були зафіксовані порушення вимог податкового законодавства, а саме:

- заниження податку на додану вартість всього на суму 600 000 грн., в т.ч. за грудень 2017 року на суму 197 443 грн., за вересень 2018 року на 402557 грн., чим порушено абз. г) п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України;

- 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI із змінами і доповненнями, встановлено, що ПОСП "БУРЛУЦЬКЕ" не склало зведену податкову накладну та не використані в господарській діяльності послуги та не зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних суми податкового зобов`язання з ПДВ на суму 600000,0 грн., в т.ч. за грудень 2017 року на суму 600000 грн.;

- п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010 року, із змінами та доповненнями, Наказу Міністерства Фінансів України №4 від 13.01.2015р. «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку», а саме: підприємством не відображено виплачений дохід за ознакою « 157» в податковому розрахунку за формою І ДФ за І квартал 2019 року та подано уточнюючі податкові розрахунки за формою 1 ДФ з виправленими помилками за IV квартал 2016 року за II, III, IV квартал 2017 року, І квартал 2018 року.

За результатами розгляду заперечень №12 від 15.01.2020, поданих позивачем до Головного управління ДПС у Харківській області, висновки акту № 1414/20-40-05-02-08/30742985 від 27.12.2019 року визнані такими, що відповідають чинному законодавству, а заперечення залишені без задоволення.

Відповідачем, на підставі висновків вищевказаного акту перевірки, винесені податкові повідомлення-рішення від 27.01.2020 року (т.1 а.с.119-121):

- № 2, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем з податку на додану вартість на загальну суму 750000 (сімсот п`ятдесят тисяч) грн., з яких сума грошового зобов`язання за збільшеними податковими зобов`язаннями становить 600000 (шістсот тисяч) грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями - 150000 грн.;

- № 2, відповідно до якого позивача попереджено про необхідність складення та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування та застосовано штраф на суму 300 000 (триста тисяч) грн. 00 коп.

Позивач не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду із вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Позивач не погодившись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду із вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до положень ст.109 Податкового кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Стаття 110 Податкового кодексу України встановлює, що платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Судом встановлено, що між ПОСП "Бурлуцьке" (замовник) та ТОВ "Агродженерейшн Україна" (виконавець) (податковий номер 36525204, м.Київ) укладено договір про надання послуг №3-П/БУР від 30.06.2017 року (т.1 а.с.97).

Згідно умов вказаного договору - замовник ПОСП "Бурлуцьке" доручає виконавцю ТОВ "Агродженерейшн Україна", а виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги, що включають: консультаційні послуги та допомогу замовнику з питань проведення оцінки ефективності використання виробничого потенціалу замовника та обґрунтування напряму її підвищення; аналіз виробничої необхідності замовника в наявній та придбанні певних видів сільськогосподарської техніки з врахуванням особливостей вирощуваної сільськогосподарської продукції, а замовник зобов`язується оплатити зазначені послуги відповідно до цього договору.

Сторони погодили, що послуги визначені в п.1.1 договору є інтелектуальною діяльністю виконавця та надаються замовнику в усній формі. На розсуд сторін виконання цього договору може супроводжуватися формуванням певних розрахунків, які здійснюються.

Згідно п.3.1 "розмір і порядок оплати" договору - ціна за даним договором включає ПДВ та складає 3000000,00 (три мільйони гривень), крім того ПДВ - 600000,00 грн. (шістсот тисяч). Загальна сума за договором складає 3600000,00 грн.

Оплата за даним договором здійснюється шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця в безготівковій формі.

Сторони домовились, що оплата за даним договором здійснюється замовником в такому порядку: оплата проводиться у безготівковій формі до 15 числа місяця наступного за місцем складання акту виконаних робіт (надання послуг).

Підтвердження надання послуг згідно даного договору виконавцем замовнику є підписаний і скріплений печатками сторін акт виконаних робіт (наданих послуг). Акт виконаних робіт (наданих послуг) надається виконавцем замовнику до 5 числа місяця наступного за місцем виконання робіт (надання послуг).

Як вбачається з акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №366 від 29.12.2017 (т.1 а.с.100) позивачем отримані послуги "консультування з питань комерційної діяльності" в кількості 1 на суму 3000000 грн., крім того ПДВ 600000 грн.».

Вказаний акт складено у м. Київ та затверджено, скріплено печатками обох сторін та підписано відповідальною особою за здійснення господарської операції та правильність її оформлення 29.12.2017 директором ТОВ "Агродженерейшн Україна" (виконавець) ОСОБА_1 та від замовника директором ПОСП "Бурлуцьке" ОСОБА_2 .

Також, суду надано звіт про ефективність використання виробничого потенціалу (т.1 а.с.101) та таблиці, які, за поясненнями позивача, є результатом придбаних позивачем консультативних послуг. (т.2 а.с.3-14).

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Платники податку на додану вартість, об`єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначені розділом 5 ПК України.

Згідно абз. г) п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України - платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до п. 198.6 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 ПКУ.

Відповідно до п. 201.10 ПКУ при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг і платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно п.120-1.1 ст.120 ПК України - система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктами "а", "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Згідно п.п. б п.176.2 ст.176 ПК України - особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції, і власне її результат, підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, що підтверджується наданими до перевірки та долученими до матеріалів справи первинними документами

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Отже, фактичне здійснення господарської операції підтверджується наступним: 1) дією або подією; 2) зміною в структурі активів та зобов`язань або власному капіталі; 3) відомостями про господарську операцію; 4) економічним ефектом (приріст/збиток) у часі.

Судом встановлено, що перерахування грошових коштів в оплату за придбані послуги від ТОВ "Агродженерейшн Україна", ПОСП «Бурлуцьке» не здійснювало.

ПОСП «Бурлуцьке» склало акт про зарахування зустрічних однорідних вимог від 11.07.2018 №б/н згідно якого: за договором від 30.06.2017 №3-П/БУР ПОСП «Бурлуцьке» є боржником та має кредиторську заборгованість в сумі 3600000 грн., яка обліковувалась по кредиту рах.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», а ТОВ "Агродженерейшн Україна" є кредитором за договором від 17.11.2016 №45 ТОВ "Агродженерейшн Україна" є боржником при виконанні грошового зобов`язання в сумі 4720378,85 грн., а ПОСП «Бурлуцьке» є кредитором.

Тобто, сторони дійшли згоди на підставі п.601 Цивільного кодексу України про зарахування зустрічних вимог в сумі 3600000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, в бухгалтерському обліку операцію взаємозаліку позивачем проведено наступним чином: Дт 631 Кт 3771 на суму 3600000 грн., тобто підприємство здійснило залік товарної кредиторської заборгованості з сумою ПДВ (податковий кредит) з безтоварною дебіторською заборгованістю без суми ПДВ.

Згідно п.3.3.1 договору про надання послуг №3-П/БУР від 30.06.2017 року, встановлено, що оплата за даним договором здійснюється замовником в такому порядку: оплата проводиться у безготівковій формі до 15 числа місяця наступного за місцем складання акту виконаних робіт (надання послуг).

Враховуючи, що акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №366 (т.1 а.с.100) складено 29.12.2017 року, оплата за вищевказаним договором повинна була відбутися 15 січня 2018 року.

Як вбачається з пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні, будь-яких додаткових угод до вищевказаного договору сторонами підписано не було.

Проте, позивачем надано від 11.07.2018 акт про зарахування зустрічних однорідних вимог від №б/н, що свідчить про фактичне порушення умов первісного договору №3-П/БУР від 30.06.2017.

Таким чином, фактично оплати за договором про надання послуг №3-П/БУР від 30.06.2017 року не було.

Судом встановлено, що у акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) №366 від 29.12.2017 року сторонами зазначено в якості предмету господарської операції економічні поняття без зазначення виду послуг, їх змісту, зокрема не вказано конкретного переліку послуг ТОВ "Агродженерейшн Україна" (консультації), розрахунків обсягу та вартості послуг в розрізі їх кількості та видів.

Суд зазначає, що зі змісту акту неможливо встановити, які саме дії та в межах яких правовідносинах здійснювались виконавцем послуг, який економічний результат вони принесли позивачу, як це відобразилось на збільшенні отриманих ним матеріальних благ в межах господарської діяльності.

В ході розгляду справи позивач не навів доказів економічної необхідності в послугах, які ніби-то отримав від ТОВ "Агродженерейшн Україна".

Крім того, як вбачається з матеріалів справи придбані 29.12.2017 у ТОВ "Агродженерейшн Україна" послуги консультування з питань комерційної діяльності не пов`язані з господарською діяльністю підприємства, враховуючи те, що ані перевіркою, ані в ході судового розгляду справи не встановлено наявних первинних документів та інших документів, що підтверджують фактичне використання придбаних послуг консультування з питань комерційної діяльності.

Слід зазначити, що в акті перевірки наведено детальну інформацію відносно того, що підприємство придбавало такі ж самі послуги: інформаційні, консультаційні, бухгалтерські, комерційні у суб`єктів господарювання фізичних осіб, що не є платниками ПДВ, в т.ч. ОСОБА_3 податковий номер НОМЕР_1 в перевіреному періоді на загальну суму 598350,0 тис. грн., ФОП ОСОБА_4 податковий номер НОМЕР_2 на суму 150000 грн., ФОП ОСОБА_5 податковий помер НОМЕР_3 на суму 330 000 грн., ФОП ОСОБА_6 податковий номер НОМЕР_4 на суму 350000 грн., ФОП ОСОБА_7 податковий номер НОМЕР_5 на суму 90000 грн., що може свідчити про отримання ідентичних послуг від інших суб`єктів господарювання за перевірений період з 01.10.2016 по 30.09.2019 на постійній основі. Також підприємство має необхідних фахівців, що передбачено штатним розкладом ПОСП «Бурлуцьке», які займаються господарською діяльністю підприємства кількість яких складає 52 особи, та в зимовий період зменшується до 26 осіб.

Суд зауважує, що первинні документи, складені суб`єктами господарської діяльності на операції, які не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненої операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків

При цьому, податкове законодавство не встановлює конкретного переліку документів, складенням яких має оформлюватися господарська операція. Документування господарської операції має відповідати законодавчо установленим вимогам щодо оформлення такої операції, договірним умовам та/або звичаєвій практиці.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року №П/811/210/16.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджено виконання договору про надання консультаційних послуг, укладеного позивачем з ТОВ "Агродженерейшн Україна", доказів отримання конкретних господарських послуг, що були б пов`язані з господарською діяльністю позивача, не надано, відтак, відсутні правові підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ст.2 КАСУ).

Суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний позивачем спосіб.

Крім того, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення, викладені в акті перевірки, є обґрунтованими, у зв`язку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення не підлягають скасуванню.

Суд зазначає, що усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "БУРЛУЦЬКЕ" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управлінням ДПС у Харківській області № 2 від 27.01.2020 року, № 2 від 27.01.2020 року - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, з урахуванням Розділу VІ Прикінцевих положень КАС України, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.12.2020 року.

Суддя Мар`єнко Л.М.