Справа № 340/3169/20
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 340/3169/20
Суддя 1-ї інстанції - Пасічник Ю.П.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому ради

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Фортечна районна у місті Кропивницькому ради від 13 липня 2020 року №А-427;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Фортечної районної у місті Кропивницькому ради встановити ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати безстрокового посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з означеним рішенням, Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому ради оскаржило його до суду апеляційної інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги, в якій просить його скасувати в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що отримані позивачем травми пов`язані з виконанням службових обов`язків, а не у зв`язку із захистом Батьківщини або внаслідок інших бойових дій у складі діючої армії, тобто у мирний час в державі, яка не входить до переліку країн де велися бойові дії, а тому відповідач правомірно відмовив у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, яке проводилось в режимі відеоконференції з Кіровським районним судом м. Кіровограда представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, інші сторони до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач до 29.05.2020 року проходив службу в органах Національної поліції України.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 29.05.2020р. №180о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.11).

Відповідно до акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 25.04.2016 року (форма Н-5*) та акту про нещасний випадок (у тому числі поранення) (форма Н-1*), встановлено, що 26.04.2016 року близько 16-10 год. позивач знаходячись на службі в робочий час, рухаючись по просп. Винниченка, 11, в м. Кіровограді на автомобілі марки Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 зіштовхнувся лоб у лоб з автомобілем марки Porsce Cayenne, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням громадянина Єгипту ОСОБА_2 , який перевищив швидкісний режим, перетинаючи широку суцільну лінію дорожніх розміток, виїхав на зустрічну смугу і спричинив зіткнення автомобілів (а.с.13-16).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав численні тілесні ушкодження, що підтверджується свідоцтвом про хворобу №99/СП від 21.05.2020 року (а.с.17).

Згідно висновків актів за Формою Н-5* та Н-1* позивач отримав ушкодження в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК від 27.06.2020 року №570640, позивачеві з 16.06.2020 року встановлено третю групу інвалідності безстроково, у зв`язку з травмою пов`язаною з виконанням службових обов`язків (а.с.18).

З метою встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", позивач звернувся до відповідача із заявою.

Листом від 13.07.2020 року Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому ради відмовило у встановленні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення, оскільки отримані позивачем травми пов`язані з виконання службових обов`язків, а не у зв`язку із захистом Батьківщини або внаслідок інших бойових дій у складі діючої армії, тобто у мирний час в державі, яка не входить до переліку країн де велися бойові дії (а.с.12).

Позивач не погодившись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Пунктом 2 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XIІ встановлено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що підставами для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є, зокрема, факти отримання особою інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків.

Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни визначається Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (далі - Порядок).

Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно з пунктом 7 Порядку, "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Відповідно до пункту 10 Порядку, "Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 "Питання медико-соціальної експертизи" медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 № 1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., № 35, ст. 2337), висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Пунктом 26 постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 "Питання медико-соціальної експертизи" передбачено, що особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я інваліда та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Причинами інвалідності є, зокрема:

- поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язані з виконанням службових обов`язків; пов`язані з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій;

- захворювання, отримані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях; одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв`язку.

Тобто, чинним законодавством чітко визначено перелік причин інвалідності, які можуть бути зазначені у довідці МСЕК.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що встановлення медичною комісією групи інвалідності з формулюванням "травма пов`язана з виконанням службових обов`язків", не є безперечною підставою для надання позивачу статусу інваліда війни, оскільки такий статус може бути визначений тільки у відповідності до вимог Закону.

Верховний Суд України в постановах від 20.01.2015 у справі № 21-528а14 та від 06.11.2013 у справі № 21-377а13 дійшов висновку, що не може вважатися інвалідом війни особа, інвалідність якої не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону № 3551-XII (під час воєнних дій), а одержана внаслідок виконання службових обов`язків.

При цьому, колегія суддів зазначає, що віднесення особи до інваліда війни відповідно до статті 7 Закону № 3551-XII безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття "ветеран війни", яке міститься у статті 4 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3551-XII, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Оскільки травма, яку отримав позивач та внаслідок якої встановлено інвалідність, не пов`язана із участю позивача у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, то відповідач, правомірно відмовив у видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Встановивши зазначені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмови у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 7, 321, 322 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому ради - задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

В повному обсязі постанова складена 03 грудня 2020 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова