Справа № 540/2510/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2020-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2510/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі-відповідач, ГУ ДПС), в якому просить, з урахуванням заяви від 26.10.2020р. про уточнення позовних вимог, визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.08.2020 року №Ф-185094-51 на суму 18759,90 грн. та від 03.09.2020р. №Ф-185094-51 на суму 20697,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки ) по ЕСВ №Ф-185094-51 від 02.07.2020р. на суму 22659,90грн., яку оскаржив в адміністративному порядку до ДПС України. Рішенням ДПС України відмовлено у задоволенні скарги позивача та залишено без змін вимогу №Ф-185094-51 від 02.07.2020р.

Згодом позивач отримав ще дві вимоги від 04.08.2020 року №Ф-185094-51 на суму 18759,90 грн. та від 03.09.2020р. №Ф-185094-51 на суму 20697,08 грн. Вказані вимоги позивач вважає протиправними з огляду на те, що на його думку нарахування пов`язане з тим фактом, що позивачем не сплачувався єдиний соціальний внесок в період з 4 кварталу 2015 року по 4 квартал 2017 рік. Позивач зазначає, що в цей період він не здійснював господарську діяльність, не отримував дохід, не здійснював виплати єдиного соціального внеску.

Крім того, позивач зазначає, що він є найманим працівником з 1997 р. без перерви трудового стажу, за якого роботодавець сплачував єдиний соціальний внесок в розмірі більше розміру мінімального страхового внеску. В зазначений період позивач працював на посаді головного бухгалтера в ТОВ «Технопарк Днепровский» та ПСП Агофірма Краснопільська, що підтверджується копією трудової книжки.

З огляду на викладені обставини та приписи законодавства, позивач вважає вказані вимоги протиправними та просить скасувати їх.

Ухвалою від 09.09.2020р. вказаний позов залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків. Ухвала виконана, недоліки позову усунуті.

Ухвалою від 30.09.2020р. провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що податковий орган позов не визнає. Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що припущення позивача, викладені у позовній заяві, що до оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) увійшла заборгованість за період з 4 кварталу 2015 року по 4 квартал 2017 року є помилковим, та таким що не відповідає дійсності. До того ж позивачем не надано доказів того, що у період з 4 кварталу 2015 року по 4 квартал 2017 року він був найманим працівником та єдиний соціальний внесок за нього сплачував роботодавець.

ОСОБА_1 зареєстрований 11.08.2010 , як фізична особа- підприємець та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, як платник єдиного внеску.

Згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів станом на 30.06.2020 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені становила 22659,90 грн. На підставі зазначених даних відповідачем було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.07.2020 №Ф-185094-51 на загальну суму 22659.90 грн, до якої увійшла сума недоїмки у розмірі 2754.18 грн, сума штрафу у розмірі 6621,68 гри, та сума пені у розмірі 13284,04 грн. Сума недоїмки у розмірі 2754,18 грн, яка увійшла до оскаржуваної вимоги, виникла в результаті несплати зобов`язань з єдиного соціального внеску, нарахована за 4 квартал 2019 року.

Сума штрафної санкції у розмірі 6621,68 грн, та сума пені у розмірі 13284,04 ірн. які увійшли до оскаржуваної вимоги, виникли в результаті несплати узгодженої суми штрафу та пені, визначених рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 26.10.2019 №.

Нараховані зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску за 2014 - 2019 роки позивач сплачував з порушенням законодавчо встановленого строку, у зв`язку з чим контролюючим органом прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 26.10.2020 №, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 7039,14 гри. та пеня у розмірі 13284.04 грн. Рішення від 26.10.2020 № не оскаржене.

З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 21.10.2020р. задоволено клопотання позивача про продовження строку надання відповіді на відзив.

Ухвалою від 30.10.2020р. прийнята до провадження заява ФОП ОСОБА_1 про уточнення та збільшення позовних вимог.

Ухвалою від 16.11.2020р. повернуто без розгляду заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 12.11.2020р. про збільшення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований 11.08.2010, як фізична особа-підприємець (номер запису: 0035774) та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, як платник єдиного внеску. Позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку третьої групи. Основний вид діяльності - 69.20 діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування.

Станом на день розгляду справи підприємницька діяльність позивача не припинена.

З даних інтегрованої картки платника податку, станом на 31.10.2018 р. за позивачем рахувалася заборгованість зі сплати ЄСВ в сумі 9371,59грн., на погашення якої позивачем протягом січня-травня 2019р. вносились грошові кошти. 11.05.2019р. недоїмка погашена у повному обсязі, що стало підставою для нарахування пені та штрафної санкції з 11.05.2019р.

Також з інтегрованої картки вбачається, що протягом 2019 року позивачем вносилась оплата ЄСВ та єдиного податку.

З матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 2019 року Головним управлінням ДПС прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску, відповідно до якого до позивача застосовано штраф у розмірі 251,06 грн. за період з 22.07.2014р. по 21.04.2015р. та штраф у розмірі 6788,08 грн. за період з 21.04.2015р. по 21.10.2019р. Цим же рішенням позивачу нарахована пеня у розмірі 13284,04 грн. Загальна сума нарахованих зобов`язань за рішенням від 26.10.2019р. № становить 20323,18 грн.

Станом на день звернення позивача до суду з даним позовом рішенням від 26.10.2019р. № не оскаржено та станом на день розгляду даної справи до суду не надано доказів скасування вказаного рішення.

З матеріалів справи також вбачається, що грошове зобов`язання нараховане податковим органом відповідно до рішення від 26.10.2019р. № позивачем не сплачено у визначені строки в повному обсязі, що стало підставою для формування податкової вимоги від 02.07.2020р. №Ф-185094-51 на суму 22659,90 грн., у тому числі сума недоїмки - 2754.18 грн., сума штрафу - 6621,68 грн., та сума пені - 13284,04 грн.

Вимога від 02.07.2020р. №Ф-185094-51 на суму 22659,90 грн. направлена на адресу позивача та отримана ним 12.09.2020р.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 02.07.2020р. №Ф-185094-51 на суму 13284,04 грн. позивачем не оскаржується та поступово погашається сума недоїмки, що вбачається з інтегрованої картки платника податків.

Судом встановлено, що 04.08.2020 року відповідачем сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-185094-51 на суму 18759,90 грн., у тому числі сума недоїмки - 2754.18 грн, сума штрафу - 2721,68 грн., та сума пені - 13284,04 грн.

В подальшому, податковим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-185094-51 від 03.09.2020р. на суму 20697,08 грн. у тому числі сума недоїмки - 5871,36 грн, сума штрафу - 1541,68 грн., та сума пені - 13284,04 грн.

Так, судом встановлено, що контролюючим органом стосовно позивача було винесено три вимоги про сплату боргу (недоїмки), а саме: №Ф-185094-51 від 02.07.2020р., №Ф-185094-51 від 04.08.2020р. та №Ф-185094-51 від 03.09.2020р., при цьому останні дві включають в себе заборгованість за першою вимогою.

Правомірність вимог про сплату боргу (недоїмки) №Ф-185094-51 від 04.08.2020р. та від 03.09.2020р. є предметом спору в межах даної справи.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі-Закон № 2464-VI).

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ч.2 ст.2 Закону № 2464-VI виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, незалежно від того, чи є такі особи найманими працівниками.

Порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування регламентується Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Інструкція), затвердженою наказом Мінфіну України за № 449 від 20.04.2015.

Пунктом 1 розділу VІ Інструкції встановлено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Пунктом 2 pозділу VI Інструкції визначено, що у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Відповідно до частини 6 статті 25 Закону № 2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до п.3 pозділу VI Інструкції органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1 - 7 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.

Відповідно до п.4 розділу VІ Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

За приписами п.5 розділу VІ Інструкції протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) не підлягає адміністративному оскарженню в частині сум недоїмки, які виникли на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом 10 календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) до органу доходів і зборів вищого рівня або суду платник зобов`язаний одночасно письмово повідомити орган доходів і зборів, який направив вимогу.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Орган доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності):

вносить вимогу про сплату недоїмки до Єдиного державного реєстру виконавчих документів та пред`являє її до виконання в порядку, встановленому законом (після початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів);

надсилає її в порядку, встановленому законом, до органу державної виконавчої служби (до початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів);

Отже, підзаконним нормативно-правовим актом встановлений механізм стягнення з платників єдиного внеску боргу за відповідним платежем, який реалізується органом доходів і зборів в разі наявності у платника недоїмки шляхом прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки), яка надсилається платнику та є виконавчим документом.

Пунктами 7, 8 розділу VІ Інструкції встановлено, якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

За рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Таким чином, вимога платнику ЄСВ (за чинності попередньої вимоги) направляється лише в разі зростання суми боргу протягом наступного базового періоду та виключно на суму зростання боргу (недоїмки).

Додатково на обґрунтування наведеної правової позиції свідчить те, що згідно вже викладених приписів п.3 розділу VІ Інструкції, які кореспондуються з ч.4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом, тобто визначені в ній суми підлягають примусовому стягненню з боржника.

Отже, прийняття податковим органом вимог про сплату боргу (недоїмки), які включають в себе суму боргу за попередньою вимогою створює передумови для протиправного повторного стягнення з особи сум за один й той самий період, позбавляє вимогу таких ознак акту індивідуальної дії як гранична чіткість.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач сформував та направив позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.07.2020р. №Ф-185094-51 на суму 22659,90 грн., у тому числі сума недоїмки - 2754,18 грн., сума штрафу - 6621,68 грн., та сума пені - 13284,04 грн.

Суд зауважує, що відповідачем не надано жодних пояснень чи заперечень стосовно доводів позивача щодо оскаржуваних вимог від 04.08.2020р. та від 03.09.2020р.

Разом з тим, судом встановлено, що у вимогу №Ф-185094-51 від 04.08.2020р., включені наступні суми: недоїмка - 2754,18 грн., штраф - 2721,68 грн. та пеня - 13284,04 грн., а у вимогу №Ф-185094-51 від 03.09.2020р. включено: недоїмку в розмірі 5871,36 грн., штраф - 1541,68 грн. та пеня - 13284,04 грн.

З наведеного вбачається, що оскаржені вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.08.2020р. та від 03.09.2020р. винесені у зв`язку зі зменшенням недоїмки (штрафу) по вимозі від 02.07.2020р. №Ф-185094-51.

Відповідне також вбачається з інтегрованих карток платника, які містяться в матеріалах справи.

Пунктом 6 розділу VІ Інструкції також передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо:

сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі;

орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки);

вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили;

борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону, в порядку, визначеному пунктами 9-11 цього розділу,- у день прийняття органом доходів і зборів рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 Закону;

є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі,- у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.

З перелічених підстав вбачається, що окрім рішення про списання боргу у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", вимога про сплату боргу (недоїмки) може вважатись відкликаною з ініціативи органу доходів і зборів лише в одному випадку - прийняття ним рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки).

Доказів прийняття такого роду рішень по кожній з вимог, яка передує наступній відповідачем не надано, отже кожна з трьох вимог (від 02.07.2020р. №Ф-185094-51, від 04.08.2020р. №Ф-185094-51 та від 03.09.2020р. №Ф-185094-51) є чинною та жодна не може вважатись відкликаною.

Таким чином, щодо одного й того ж боргу позивача, ГУ ДПС винесено три виконавчі документи і кожен з них породжує для позивача правові наслідки.

До того ж оскаржувані акти індивідуальної дії породжують підстави для зміни майнового стану позивача, зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення майна особи.

Суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, правову позицію, висловлену у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14.10.2010, в якій ЄСПЧ дійшов висновку, що накладання органами державної влади на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку становило втручання в його майнові права у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Таким чином, Суд має встановити, чи таке втручання було виправданим відповідно до вимог цього положення.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Jatridis v. Greece) [ВП], №31107/96, пункт 58, ЄСПЛ 1999-II).

Говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки», № 26449/95, пункт 54, від 09.11.1999. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП], № 33202/96, пункт 109, ЄСПЛ 2000-І).

Згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку про те, що оскаржувані вимоги не відповідають вказаним критеріям.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, відповідачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження правомірності прийняття ним оскаржуваних актів індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувані вимоги, діяв поза межами повноважень та у спосіб, що не передбачені Конституцією та законами України, в порушення приписів п.7 розділу VІ Інструкції, а тому вимоги Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 04.08.2020р. №Ф-185094-51 та від 03.09.2020р. №Ф-185094-51 грн. є протиправними та підлягають скасуванню.

Отже, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 04.08.2020р. №Ф-185094-51 про сплату боргу (недоїмки) у загальній сумі 18759,90 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 03.09.2020р. №Ф-185094-51 про сплату боргу (недоїмки) у загальній сумі 20697,36 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, м.Херсон, просп.Ушакова, 75, ) на користь фізичної особи-підприємця ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 111060000