Справа № 520/11801/2020
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 грудня 2020 р. Справа №520/11801/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії;

- скасувати рішення № 1016 від 10.03.2020 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 період навчання у Пермському національному дослідному політехнічному університеті з 01.09.1987 по 05.07.1988 та з 01.10.1989 по 31.07.1993 до загального страхового стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 10.08.1993 по 28.09.1995 «горным мастером подземным с полным рабочим днем под землей» на шахте «Шахтерская-Глубокая»; з 28.07.1999 по 31.12.2005 «подземным горным мастером с полным рабочим днем в шахте» на шахте им. А.Ф. Засядька до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.03.2020 року та провести відповідні виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач під час призначення пенсії на пільгових умовах не зарахував позивачу період навчання у Пермському національному дослідному політехнічному університеті з 01.09.1987 по 05.07.1988 та з 01.10.1989 по 31.07.1993 до загального страхового стажу, а також періоди роботи з 10.08.1993 по 28.09.1995 «горным мастером подземным с полным рабочим днем под землей» на шахте «Шахтерская-Глубокая»; з 28.07.1999 по 31.12.2005 «подземным горным мастером с полным рабочим днем в шахте» на шахте им. А.Ф. Засядька до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим відмовив у призначенні пенсії, що позивач вважає протиправним.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідач надав відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на той факт, що спірні періоди позивачу не зараховано, оскільки ним не було надано уточнюючі довідки про підтвердження наявного стажу роботи, а також дані про підтвердження зайнятості повний робочий день. Відповідач також зазначав, що позивач має відповідач має загальний страховий стаж 23 роки 11 місяців 12 днів, з них 1 рік 11 місяців - пільговий стаж на підземних роботах, що недостатньо для призначення пенсії.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що твердження відповідача є необґрунтованими, оскільки уточнюючи довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише у разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці, при цьому за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями підтвердження трудового стажу може здійснюватися органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Також представник позивача зазначив, що відповідач не надав 3-місячного строку для подання додаткових документів, що позбавило останнього можливості надати архівну довідку Пермського національного дослідного політехнічного університету від 14.04.2020 № 242 для включення періоду навчання в трудовий стаж.

Правом на подання заперечення на відповідь на відзив відповідач не скористався.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши доводи позову, відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 04.03.2020 ОСОБА_1 подав до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області № 1016 від 10.03.2020 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу на дату звернення за призначенням пенсії, передбаченого статтею ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У вказаному рішенні зазначено, що позивач не надав уточнюючі довідки, які передбачені п. 20 Порядку № 637, у зв`язку періоди роботи з 29.07.1991 по 14.09.1991, з 04.08.1992 по 30.09.1992, з 10.08.1993 по 28.09.1995 та з 28.07.1999 по 31.12.2005 не враховано при обчисленні пільгового стажу позивача. Період пільгової роботи з 01.01.2006 по 21.11.2007 враховано за даними Державного реєстру страхувальників.

Відповідно до вказаного рішення, страховий стаж ОСОБА_1 на момент звернення склав 23 роки 11 місяців 12 днів, пільговий стаж на підземних роботах складає 1 рік 11 місяців.

Згідно з листом ГУ ПФУ в Харківській області № 2000-0212-8/53834 від 10.08.2020 позивача повідомлено, що до страхового стажу додатково не зараховано наступні періоди: з 01.09.1987 по 05.07.1988 та з 01.10.1989 по 31.07.1993 (періоди навчання) та з 07.10.2016 по 14.04.2017.

Позивач з такими рішенням відповідача не погоджується, вважає відмову в призначенні йому пільгової пенсії протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі приписи норм чинного законодавства.

Статтею 114 Закону № 1058-ІV закріплено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-ІV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік. встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України : № 202 від 31.03.1994 "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років", займані позивачем з 29.07.1991 посади відносяться до списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних гірничих роботах, пов`язаних з видобутком вугілля. Так, зазначений Список передбачає, зокрема, наступні роботи: 1) Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: Усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджувальних шахт для видобутку вугілля (сланцю); 2) Підземні гірничі роботи в рудниках для видобутку руд та інших корисних копалин з вмістом (в тому числі і у вміщуючих породах) двоокису кремнію 10 відсотків або за наявності газодинамічних явищ, гірничих ударів: Гірник підземний; Гірничий майстер підземних дільниць.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом №383 від 18 листопада 2005 року Міністерства праці та соціальної політики України при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є рішення відповідача № 1016 від 10.03.2020, відповідно до якого не зараховано ОСОБА_1 період навчання у Пермському національному дослідному політехнічному університеті з 01.09.1987 по 05.07.1988 та з 01.10.1989 по 31.07.1993 до загального страхового стажу та періоди роботи з 10.08.1993 по 28.09.1995 «горным мастером подземным с полным рабочим днем под землей» на шахте «Шахтерская-Глубокая»; з 28.07.1999 по 31.12.2005 «подземным горным мастером с полным рабочим днем в шахте» на шахте им. А.Ф. Засядька до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом копії трудової книжки позивача встановлено, що ОСОБА_1 працював: у період з 29.07.1991 по 14.09.1991 на посаді - «горнорабочий подземный третьего разряда с полным рабочим днем под землей на участок проходческих работ»; у період з 04.08.1992 по 30.09.1992 на посаді - «горнорабочий подземный третьего разряда с полным рабочим днем под землей на участок проходческих работ»; у період з 10.08.1993 по 28.09.1995 на посаді - «горный мастер подземным с полным рабочим днем под землей», у період з 28.07.1999 по 21.11.2007 на посаді - «подземный горный мастер с полным рабочим днем в шахте».

Відповідно до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 № 461 (підрозіділ 1 розділ 1 «Гірничі роботи») передбачена наступна посада: працівники зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Дані професії також передбачені й іншими Списками, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, Постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991, Постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.94 та Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вказані періоди роботи позивача на зазначених посадах (роботах, професіях) є такими, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Крім того, відповідно до п.20 цього Порядку, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників; у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.17 указаного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці, при цьому за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання, підтвердження трудового стажу може здійснюватися органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Як встановлено в ході розгляду справи, трудова книжка позивача містить в собі записи - відомості щодо характеру роботи позивача.

Отже, відсутність у позивача уточнюючої довідки про характер роботи та характеристики виконуваної роботи за наявності належним чином оформленої трудової книжки не спростовує наявності у працівника відповідного пільгового стажу роботи.

Крім того, судом встановлено, що представником позивача надіслано запит до Державного архіву Донецької області Донецької обласної державної адміністрації щодо надання архівних довідок про пільговий стаж ОСОБА_1 за період роботи на шахті «Шахтарська-Глибока» з 29 липня 1991 року до 14 вересня 1991 року, 04 серпня 1992 року до 30 вересня 1992 року та з 10 серпня 1993 року до 28 вересня 1995 року: на шахті ім. О.Ф. Засядька з 28 липня 1999 року до 21 листопада 2007 року. Проте листом Державного архіву Донецької області Донецької обласної державної адміністрації №01-31/458 від 05.08.2020 представника позивача повідомлено, що надати вказані документи неможливо, оскільки направити запит за належністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахта "Шахтарська-Глибока" неможливо у зв`язку з тим, що воно знаходиться/знаходилось у м. Шахтарськ, Донецької області, на тимчасово окупованій території України.

Позивач зазначив, що відповіді від ПАТ "Шахта ім. О.Ф. Засядька" щодо надання документів про пільговий стаж позивача на час розгляду справи не надійшло.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зазначає, що єдиною підставою для неврахування спірних періодів роботи до пільгового стажу позивача у рішенні відповідача № 1016 від 10.03.2020 зазначено, що позивачем не надано згадані уточнюючі довідки про характер виконуваної роботи та умови праці.

Враховуючи, що відсутність у позивача уточнюючих довідок не спростовує наявність у позивача відповідного пільгового стажу, а також те, що із записів трудової книжки позивача можливо встановити характер роботи, суд приходить до висновку, що періоди роботи з 10.08.1993 по 28.09.1995 «горным мастером подземным с полным рабочим днем под землей» на шахте «Шахтерская-Глубокая»; з 28.07.1999 по 31.12.2005 «подземным горным мастером с полным рабочим днем в шахте» на шахте им. А.Ф. Засядька мають бути зараховані до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо не зарахування відповідачем періоду навчання у Пермському національному дослідному політехнічному університеті з 01.09.1987 по 05.07.1988 та з 01.10.1989 по 31.07.1993 до загального страхового стажу позивача, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідач не зарахував до страхового стажу вказані періоди навчання, оскільки позивач не надав до заяви про призначення пенсії додаткових документів, що містять відомості про періоди навчання.

Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової Книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, передбачено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів (п. 8).

Судом з диплома серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_1 навчався у Пермському національному дослідному політехнічному університеті з 01.09.1987 по 05.07.1988 та з 16.10.1989 по 01.07.1993.

Судом встановлено, що період навчання співпадає з періодом служби позивача в рядах Радянської Армії (07.07.1988 по 13.09.1989), що підтверджується як військовим квитком, так і трудовою книжкою позивача. Так, відповідно до трудової книжки: 01.09.1987 позивач зарахований до вищого навчального закладу, а 05.07.1988 надано академічну відпустку; з 07.07.1988 по 13.09.1989 - служба в рядах Радянської Армії; з 16.10.1989 позивач відновлений у навчанні, а 01.07.1993 - закінчив навчання.

Позивач звернувся 05.03.2020 із заявою до Пермського національного дослідного політехнічного університету про надання довідки про періоди навчання.

Відповідно до архівної довідки Пермського національного дослідного політехнічного університету № 242 від 14.04.2020 періоди навчання позивача - 01.09.1987-05.07.1988 та 01.10.1989-31.07.1993. Так, зазначені відомості підтверджують право позивача на зарахування періоду його навчання до загального страхового стажу.

Згідно з абз. 3 п. 1.7. Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової Книжки або відповідних записів у ній. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, прощо в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовомуштемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Так, позивач звернувся з заявою про призначення пенсії 04.03.2020.

10 березня 2020 року відповідач прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.

Таким чином, відповідач не надав позивачу 3-місячного строку для подання додаткових документів, чим позбавив останнього можливості надати архівну довідку Пермського національного дослідного політехнічного університету від 14.04.2020 № 242 для включення періоду навчання в трудовий стаж. Як наслідок, не було зараховано до трудового стажу періоди навчання з 01.09.1987 по 05.07.1988 та з 01.10.1989 по 31.07.1993.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що період навчання уПермському національному дослідному політехнічному університеті з 01.09.1987 по 05.07.1988 та з 01.10.1989 по 31.07.1993 має бутизарахований до трудового стажу, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії позивачу вказаним вимогам не відповідає, а тому, позов підлягає задоволенню шляхом його скасування.

Суд зазначає, що за своєю суттю правовий акт управління - це державно-владне волевиявлення, що містить управлінське рішення із приписом, адресованим іншим суб`єктам права. Визнаючи акт протиправним, суд констатує відсутність у ньому цих сутнісних рис та його нездатність регулювати суспільні відносини. Разом із тим, з метою захисту прав та інтересів суб`єкта права суд встановлює правові наслідки протиправності акту, а саме його скасування, при цьому задоволення позовних вимог про скасування такого акту індивідуальної дії поглинають позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача про відмову у призначенні пенсії.

Відновлення порушеного права позивача суд вбачає шляхом зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 період навчання у Пермському національному дослідному політехнічному університеті з 01.09.1987 по 05.07.1988 та з 01.10.1989 по 31.07.1993 до загального страхового стажу та зарахувати періоди роботи з 10.08.1993 по 28.09.1995 «горным мастером подземным с полным рабочим днем под землей» на шахте «Шахтерская-Глубокая»; з 28.07.1999 по 31.12.2005 «подземным горным мастером с полным рабочим днем в шахте» на шахте им. А.Ф. Засядька до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Також суд керується приписами ч. 4 ст. 245 КАС України, за змістом якої у разі визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до його заяви від 10.03.2020 року, з урахуванням висновків суду.

Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

В даному випадку задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до його заяви від 10.03.2020 року, з урахуванням висновків суду є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію та провести відповідні виплати, суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, повноваження Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо призначення пенсії є дискреційними повноваженнями такого органу державної влади, тобто відносяться до його виключної компетенції, а тому адміністративний суд не може перебирати на себе його функцій, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 1016 від 10.03.2020 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) період навчання у Пермському національному дослідному політехнічному університеті з 01.09.1987 по 05.07.1988 та з 01.10.1989 по 31.07.1993 до загального страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) періоди роботи з 10.08.1993 по 28.09.1995 «горным мастером подземным с полным рабочим днем под землей» на шахте «Шахтерская-Глубокая»; з 28.07.1999 по 31.12.2005 «подземным горным мастером с полным рабочим днем в шахте» на шахте им. А.Ф. Засядька до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до його заяви від 10.03.2020 року, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 07 грудня 2020 року.

Суддя О.Г. Котеньов